Справа № 302/681/22

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        25 липня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючої                -        судді Кожух О.А.,
суддів                        -        Джуги С.Д., Собослоя Г.Г., 
за участі секретаря                -        Гусоньки З.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 20 липня 2023 року (головуючий суддя Кривка В.П.) у справі № 302/681/22 за позовом ОСОБА_2 до Пилипецької сільської ради, ОСОБА_1 про скасування права власності на житловий будинок і господарські споруди, запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2022 року ОСОБА_2 звернулася в суд із даним позовом, мотивуючи його наступним. 
Батьками позивачки були ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.11.1930.
Під час шлюбу батьки у 1933 році збудували житловий будинок АДРЕСА_1 , в якому батьки були зареєстровані і постійно проживали до їх смерті.
ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповітів не залишала, спадкову справу після її смерті не було заведено.
На момент її смерті з нею постійно проживав ОСОБА_4 та продовжив проживати у цьому будинку.
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , вчинив заповіт, який посвідчений секретарем Ізківської сільської ради 08.11.1993 за реєстровим номером 15, згідно якого все своє майно заповів дочці ОСОБА_2 .
Позивачка ОСОБА_2 вказувала, що після смерті батька вона успадкувала право власності на будинок АДРЕСА_2 та надалі їй передано у власність земельну ділянку, на якій він розташований. 
Так, рішенням Ізківської сільської ради від 22.12.1995 ОСОБА_2 передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,5998 га в урочищі «Біля житлового будинку та над хатою» в селі Ізки, до якої ввійшли такі земельні ділянки: площею 0,5383 га - для ведення особистого селянського господарства; 0,0615 га - для обслуговування будинку АДРЕСА_2 . 
На підставі цього рішення позивачці видано державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 010028 від 24.02.1998, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 80.
У 2015 році позивачка ОСОБА_2 виготовила у ТОВ «Землемір» технічну документацію із землеустрою щодо відновлення меж земельних ділянок, зазначених у державному акті. На підставі цієї документації земельним ділянкам присвоєно такі кадастрові номери:
- 2122481600:01:008:0005 площею 0,0565 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд;
- 2122481600:01:008:0006 площею 0,5002 га для ведення особистого селянського господарства.
Надалі, у 2018 році, ОСОБА_2 оформила поділ земельної ділянки з кадастровим номером 2122481600:01:008:0006 на дві окремі земельні ділянки з кадастровими номерами 2122481600:01:008:0009 площею 0,4514 га та 2122481600:01:008:0010 площею 0,0488 га, які зареєстровано у Державному земельному кадастрі. 
Право власності позивачки ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0565 га з кадастровим номером 2122481600:01:008:0005 для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд - зареєстровано 30.12.2015 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що стверджується витягом від 04.01.2016 № 51403572.
Будинок АДРЕСА_1 розташований саме на земельній ділянці площею 0,0565 га з кадастровим номером 2122481600:01:008:0005, котра належить ОСОБА_2 , що стверджується інформацією у виписці з погосподарської книги від 01.10.2021 № 319. 
У цій виписці від 01.10.2021 № 319 зазначено, що згідно погосподарської книги (№ 1) с. Ізки Хустського району Закарпатської області, житловий будинок АДРЕСА_1 облікувався за ОСОБА_4 (батьком позивачки).
ОСОБА_2 вказувала, що 07.12.2021 звернулася із заявою до приватного нотаріуса Дунаєва Ю.М., на підставі якої зареєстровано спадкову справу № 113/2021 за померлим ОСОБА_4 
04.02.2022 КП «Міжгірське БТІ» Міжгірської селищної ради на замовлення позивачки виготовило технічний паспорт на будинок АДРЕСА_2 , згідно з яким рік побудови будинку - 1933, загальна площа будинку - 77.67 кв.м., житлова площа - 44.42 кв.м., із зазначенням господарських споруд літня кухня, сарай та вбиральня. Цей орган технічної інвентаризації зазначив, що власником домоволодіння є померлий ОСОБА_4 , однак право власності на будинок АДРЕСА_2 станом на 31.12.2012 не було зареєстровано.
22.06.2022 приватний нотаріус Дунаєв Ю.М. виніс постанову № 25/02-31 про відмову позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом померлого батька ОСОБА_4 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок АДРЕСА_2 , у зв`язку із суперечливою інформацією в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про зареєстроване право власності на це нерухоме майно за іншою особою. 
У зв`язку з цим у червні 2022 року позивачка дізналась про порушення своїх прав, а саме, що 16.02.2022 державним реєстратором Воловецької селищної ради Курахом М.М. було зареєстровано право власності на будинок АДРЕСА_2 за відповідачкою ОСОБА_1 на підставі технічного паспорту № ТІ01:0771-5856-5583-4059, виготовленого ФОП ОСОБА_5 та виписки старости села Ізки Пилипецької сільської ради. 
У такій виписці від 23.12.2021 № 427 зазначено недостовірну інформацію, що в погосподарській книзі АДРЕСА_3 за ОСОБА_1 закріплено особовий рахунок № НОМЕР_1 та саме ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_2 , збудованого у 1930 роках, який розташований на земельній ділянці площею 4,2 га.
Позивачка вказувала, що реєстрація права власності на житловий будинок АДРЕСА_2 за відповідачкою ОСОБА_1 є неправомірною, оскільки виписка з погосподарської книги є неправдивою, суперечить інформації у виписці з погосподарської книги у довідці від 01.10.2021 № 319, зокрема про те, що власником будинку АДРЕСА_2 був померлий ОСОБА_4 . 
При цьому ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , не могла збудувати зазначений будинок, який збудовано 1930 роках минулого століття та забудовниками і володільцями якого значилися батьки позивачки. 
Зазначала, що ОСОБА_1 з дозволу ОСОБА_4 тривалий час проживала з ними у будинку АДРЕСА_2 , однак внаслідок цього ОСОБА_1 не набула права власності на житло. 
Надана органом місцевого самоврядування недостовірна інформація, яка зазначена в інвентарній справі, виготовленій ФОП ОСОБА_5 на замовлення ОСОБА_1 , суперечить інформації, зазначеній в інвентарній справі, складеній КП «Міжгірське БТІ» на замовлення ОСОБА_2 
ОСОБА_2 , як на правові підстави позову, посилалася на Прикінцеві і Перехідні положення ЦК України, положення ЦК УРСР, які діяли на час відкриття спадщини після смерті батьків позивачки (стаття 548), на положення статей 2, 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», положення статті 41 Конституції України, статті 321 ЦК України щодо непорушності права власності і недопустимості протиправного позбавлення цього права, на інші підзаконні нормативні акти, що регулювали облік житлових будівель в сільській місцевості на підставі записів у погосподарських книгах.
Посилаючись на дані обставини, позивачка ОСОБА_2 просила суд:
1) визнати незаконним і скасувати рішення державного реєстратора Воловецької селищної ради Мукачівського району Закарпатської області Курах М.М. за індексним номером 63571099 від 21.02.2022 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2587077921120, а також запис права власності за № 46812731 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;
2) визнати за ОСОБА_2 право власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
31.01.2023 до місцевого суду подано заяву ОСОБА_2 про уточнення підстав позову, в якій зокрема, позивачка зазначала, що на момент смерті ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) онука ОСОБА_1 не входила до кола його спадкоємців за законом у силу приписів ст. 529 ЦК УРСР, оскільки станом на 09.11.1993 батьки ОСОБА_1 були живими. Відтак ОСОБА_1 не закликалася до спадкування, не приймала спадщину, що стверджується даними погосподарського обліку с. Ізки за 1991-1995 роки. Відсутні підстави для набуття ОСОБА_1 права власності на спірний житловий будинок у порядку спадкування.
Крім того, право власності за ОСОБА_1 зареєстровано з порушенням ст. 31 Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV, яка регулювала особливості державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку. 
Зокрема, за вимогами ч. 1 ст. ст. 31 Закону № 1952-IV для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:
1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;
2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.
Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.
Однак ОСОБА_1 не надала державному реєстратору рішення відповідної ради про передачу їй земельної ділянки в користування або власність, не надала документів про право власності чи користування на земельну ділянку площею 4,2 га, про яку незаконно зазначено у виписці № 427 від 23.12.2021. При цьому спірний будинок АДРЕСА_2 розташований на земельній ділянці площею 0,0565 га з кадастровим номером 2122481600:01:008:0005, котра належить на праві власності ОСОБА_2 .
Державна реєстрація права власності за ОСОБА_1 на будинок АДРЕСА_2 , який входить до складу спадщини успадкованого ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4 , та який знаходиться на земельній ділянці позивачки ОСОБА_2 , свідчить про порушення її прав, у зв`язку з чим вона звернулася з даним позовом.
Уточнивши позовні вимоги (а.с. 201-207 т. 1), ОСОБА_2 просила суд:
визнати незаконним і скасувати рішення державного реєстратора Воловецької селищної ради Мукачівського району Закарпатської області Курах М.М. за індексним номером 63571099 від 21.02.2022 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2587077921120, а також запис права власності за № 46812731 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 20.07.2023 позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Визнано неправомірними і скасовано: рішення державного реєстратора Воловецької селищної ради Мукачівського району Закарпатської області Курах М.М. за індексним номером 63571099 від 21.02.2022 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2587077921120, а також запис права власності за № 46812731 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 
У задоволенні решти позовних вимог - про визнання права власності в порядку спадкування - відмовлено. 

Короткий зміст апеляційної скарги 

На це рішення в частині задоволених позовних вимог подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діяв адвокат Повідайчик О.І. Посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення місцевого суду в частині задоволених позовних вимог про визнання неправомірними і скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності та запису про права власності - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні таких вимог.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим судом не враховано, що ОСОБА_2 не прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_4 у шестимісячний строк встановлений ст. 549 ЦК УРСР; позивачка до 1972 року виїхала на інше постійне місце проживання і до часу розгляду цієї справи не проживала у спірному домоволодінні; у зв`язку з цим ОСОБА_1 вважає, що ОСОБА_2 не могла отримати у законний спосіб земельну ділянку, на якій розташований спірний будинок; натомість ОСОБА_1 з 1964 року прописана і проживала в будинку з подружжям ОСОБА_4 і ОСОБА_3 , вела з ними спільне господарство, була членом сім`ї, що підтверджено наявними у справі письмовими доказами та показаннями свідків. Також, крім ОСОБА_1 , як члени однієї сім`ї з ними проживали: її чоловік ОСОБА_7 та їхні діти: ОСОБА_8 1981 р.н., ОСОБА_9 1985 р.н., ОСОБА_10 1986 р.н. Вказує, що спірне дворогосподарство належало до колгоспного двору, а з 15.04.1991 мало належати всім його членам на праві спільної сумісної власності. Вважає, що у 1990-х роках невстановленими працівниками Ізківської сільської ради народних депутатів до відомостей погосподарського обліку внесені неправдиві відомості, які слід оцінювати критично та перевіряти на предмет достовірності. Враховуючи, що після смерті ОСОБА_4 ніхто з його спадкоємців не прийняв спадщину, тому володіння і користування цим житловим будинком не зачіпало прав будь-яких інших осіб, крім сім`ї ОСОБА_1 . При цьому ОСОБА_1 користуючись спірним майном, не мала жодних відомостей про те, що земельна ділянка, на якій знаходиться спірний будинок, передана сільською радою у власність ОСОБА_2 . Скаржниця вважає, що у даній справі, з урахуванням висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15.02.2023 справі № 910/18214/19, місцевий суд мав дати правову оцінку незаконному рішенню Ізківської сільської ради народних депутатів від 22.12.1995, яким у власність ОСОБА_2 передано земельну ділянку. Зазначає, що суд не зазначив, яке саме право ОСОБА_2 на земельну ділянку порушено внаслідок реєстрації за ОСОБА_1 права власності на спірний житловий будинок. Вказує, що ОСОБА_1 протягом тривалого часу добросовісно та відкрито користувалася спірним будинком, будівлями і спорудами, тому вирішила офіційно зареєструвати право власності на це майно. Зазначає, що скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію за нею права власності на належний житловий будинок є втручанням у право відповідачки на мирне володіння майном.

Позиція інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Рішко С.І., просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Доводи зводяться до безпідставності та необґрунтованості апеляційного скарги, законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2023 визначено для розгляду колегію суддів у складі: головуючого (судді-доповідача) ОСОБА_11., суддів Кожух О.А., Готра Т.Ю. 
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 22.09.2023 колегією суддів у складі головуючого (судді-доповідача) ОСОБА_11., суддів Кожух О.А., Готра Т.Ю. відкрито апеляційне провадження. Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 13.10.2023 колегією суддів у складі головуючого (судді-доповідача) ОСОБА_11., суддів Кожух О.А., Собослоя Г.Г. справу призначено до розгляду на 10.04.2024. 
На підставі рішення Вищої ради правосуддя від 09.01.2024 суддю ОСОБА_11 звільнено з посади судді Закарпатського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку. 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2024 визначено для розгляду колегію суддів у складі: головуючої (судді-доповідача) Кожух О.А., суддів Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.
Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 18.01.2024 колегією суддів у складі головуючої (судді-доповідача) Кожух О.А., суддів Джуги С.Д., Собослоя Г.Г. справу прийнято до свого провадження.

Межі розгляду апеляційним судом та явка учасників справи

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Оскільки позивачка ОСОБА_2 рішення суду не оскаржила, виходячи з принципу диспозитивності, суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині задоволення позовних вимог про визнання незаконним і скасування рішення державного реєстратора Воловецької селищної ради Мукачівського району Закарпатської області Курах М.М. за індексним номером 63571099 від 21.02.2022 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2587077921120, а також запису права власності за № 46812731 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, не роблячи висновків щодо неоскарженої частини рішення стосовно відмови в задоволенні решти вимог. 

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали даної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія дійшла таких висновків. 

Фактичні обставини справи та застосовані норми права

ОСОБА_2 звернулась до суду, вважаючи незаконним рішення державного реєстратора Воловецької селищної ради від 21.02.2022 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який було збудовано батьками позивачки та який розташований на земельній ділянці площею 0,0565 га з кадастровим номером 2122481600:01:008:0005, котра належить ОСОБА_2 на праві приватної власності. 
Цивільний кодекс України набрав чинності з 01.01.2004. З цієї ж дати втратив чинність ЦК Української РСР 1963 року. Згідно з п.4 Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК України зазначений кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.
Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV) передбачено:
- державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень (стаття 2);
- право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовим актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою (стаття 3);
- речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:
1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;
2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. (стаття 3 ч.3);
- будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом (стаття 3 ч.4);
- у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі( стаття 5 ч.1 абзац перший);
- якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону (стаття 5 ч.2);
- право власності на житловий будинок, будівлю, споруду, а також їх окремі частини може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності чи інше речове право на земельну ділянку, на якій вони розташовані (стаття 5 ч.3 абзац 1);
- відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. (стаття 12 ч.2).
Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:
1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;
2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.
Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.
Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим (ч. 2 ст. 31 Закону № 1952-IV).
Статтею 321 частинами 1, 2 ЦК України передбачено: право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з статтею 152 Земельного кодексу України Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.
Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Відповідно до ч.1 статті 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.
Скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на житловий будинок, що прийняте за відсутності відповідного речового права відповідача на підставі недостовірних доказів, що стали підставою для здійснення державної реєстрації права власності, є належним способом захисту прав позивача, який є власником земельної ділянки, на якій знаходиться такий житловий будинок та щодо якого існує законний інтерес в оформленні переходу права власності у порядку спадкування. 
Це відновлює становище, яке існувало до прийняття державним реєстратором оспорюваного рішення, що відповідає способу захисту, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 16 ЦК України.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що батьки позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , 1906 р.н., і ОСОБА_3 , 1907 р.н., зареєстрували шлюб 14.11.1930 в селі Ізки за актовим записом № 20. 
Під час шлюбу батьки позивачки в 1933 році збудували житловий будинок в АДРЕСА_3 , який, за відомостями погосподарського обліку, значився за наступними адресами, зокрема, у період із 1991 по 1995 роки - № 88, з 1996 року по 2000 рік та з 2001 року по 2005 рік - НОМЕР_4, з 2006 року по 2021 рік та на час розгляду справи - № 98.
ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 в АДРЕСА_4 .
Мати позивачки, ОСОБА_12 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Ізки. З нею на день її смерті проживав та був зареєстрований ОСОБА_4 (чоловік померлої і батько позивачки) (а.с. 19 т.1). ОСОБА_12 заповітів не залишала, спадкові справи за нею не реєструвались, свідоцтво про право на спадщину за її майном не видавалось.
ОСОБА_4 08.11.1993 склав заповіт, зареєстрований і посвідчений секретарем виконкому Ізківської сільської ради за № НОМЕР_2 , згідно якого він усе своє майно заповів дочці ОСОБА_2 (а.с. 18 т. 1). 
ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Ізки (а.с. 17 т. 1). На час смерті ОСОБА_4 проживав і був зареєстрованим у АДРЕСА_5 , який перенумеровано на № 98, що стверджується довідкою виконкому Ізківської сільської ради від 08.12.2021 № 401 (а.с. 22 т. 1). На день смерті ОСОБА_4 у такому будинку з ним ніхто не проживав і не був зареєстрований, що стверджується довідкою виконкому Ізківської сільської ради від 01.06.2016 № 508 (а.с. 19 т.1) та довідкою виконкому Пилипецької сільської ради від 16.11.2022 № 55 (а.с. 156 т. 1 ).
Щодо заповіту від 08.11.1993 діє презумпція правомірності правочину, такий заповіт не оспорювався і не визнаний судом недійсним.
На момент смерті ОСОБА_4 спірні правовідносини врегульовувалися ЦК Української РСР, зокрема щодо підстав спадкоємства, дій спадкоємців для прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.
Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом (ст . 524 ЦК УРСР).
Спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (частини перша, друга статті 549 ЦК Української РСР).
Згідно з частиною першою статті 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. 
Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю (ч. 2 ст. 529 ЦК УРСР).
Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо.
Позивачка ОСОБА_2 у даній справі посилалася на те, що прийняла спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 , оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.
Відповідачка ОСОБА_1 , вказуючи на те, що є онукою ОСОБА_4 , не надала до справи належних і допустимих доказів того, що існували підстави для закликання її до спадкування після смерті ОСОБА_4 . 
При цьому зареєстроване за ОСОБА_1 у лютому 2022 року право власності на спірний будинок АДРЕСА_2 , відповідно до підстав для здійснення державної реєстрації цього речового права - не пов`язано зі спадкуванням. Натомість таке право власності ОСОБА_1 зареєстровано на підставі виписки із погосподарської книги № 427 від 23.12.2021, згідно з якою ОСОБА_1 є власником такого спірного будинку АДРЕСА_2 та технічного паспорту на цей будинок.
Судова колегія, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу, не робить висновків щодо неоскарженої частини рішення стосовно відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування.
Незалежно від обставин щодо прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4 , судовою колегією встановлено наступні обставини на підставі наданих доказів, які підтверджують наявність права приватної власності позивачки ОСОБА_2 на спірне домоволодіння АДРЕСА_2 . 
Так, згідно з довідкою виконкому Пилипецької сільської ради від 24.10.2022 № 49 згідно погосподарського обліку належне ОСОБА_4 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ) дворогосподарство облікувалося за наступними адресами, зокрема, у період із 1991 по 1995 роки - № 88, з 1996 по 2000 та з 2001 по 2005 - НОМЕР_4, з 2006 по 2021 - № 98 (а.с. 154 т. 1). 
При цьому згідно записів у погосподарській книзі Ізківської сільської ради за період із 1991 по 1995 роки вказане дворогосподарство за чинною тоді нумерацією № 88 (наразі № 98) облікувалося за ОСОБА_4 до його смерті, а після смерті ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) облікувалося у період із 1994 року (тобто через два місяці після смерті ОСОБА_4 ) по 1995 рік - за ОСОБА_2 (а.с. 148 та зворот т. 1).
Також надалі згідно записів у погосподарській книзі Ізківської сільської ради за період із 1996 по 2000 роки дане спірне дворогосподарство за чинною тоді нумерацією НОМЕР_4 (до 1996 року № 88, а наразі № 98) облікувалося за головою дворогосподарства ОСОБА_2 (а.с. 150 т.1).
При вирішенні даної категорії справи судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на час виникнення спірних правовідносин, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.
За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.
До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.
Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудови зазначається рік введення в експлуатацію будинку.
Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).
Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
Отже, записи у погосподарських книгах Ізківської сільської ради складені, зокрема, після смерті ОСОБА_4 (09.11.1993) у період із 1994 по 1995 роки про те, що дворогосподарство за чинною тоді нумерацією № 88, а також надалі із 1996 по 2000 роки за чинною тоді нумерацією НОМЕР_4 (наразі це спірне дворогосподарство №  НОМЕР_3 ) облікувалося за ОСОБА_2 - підтверджують право приватної власності позивачки на таке нерухоме майно. 
Із 07.06.1995 ОСОБА_2 прописана (зареєстрована) за адресою АДРЕСА_5 (чинною адресою спірного будинку на час реєстрації), що слідує з копії паспорту ОСОБА_2 (а.с. 12 зворот). 
Відповідно до рішення Ізківської сільської ради від 22.12.1995 ОСОБА_2 було передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,5998 га в урочищі «Біля житлового будинку та над хатою» в с. Ізки, зокрема: 0,5383 га - для ведення особистого підсобного (селянського) господарства, 0,0615 га - для обслуговування будинку АДРЕСА_2 . Згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 010028 від 24.02.1998, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності за № 80, зазначені земельні ділянки сформовані як об`єкт цивільних прав за власником ОСОБА_2 .
Згідно рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 16.07.2014 у справі № 302/876/14-ц визнано право власності ОСОБА_2 на зазначені вище земельні ділянки у зв`язку з втратою оригіналу Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЗК № 010028, виданого 24.02.1998 (ІНФОРМАЦІЯ_8).
У 2015 році ОСОБА_2 замовила в ТОВ «Землемір» виготовлення технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельних ділянок, зазначених у державному акті. На підставі цієї технічної документації відведено в натурі (на місцевості) земельні ділянки з присвоєнням кадастрових номерів:
- 2122481600:01:008:0005 - площею 0,0565 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд;
- 2122481600:01:008:0006 - площею 0,5002 га з цільовим призначення для ведення особистого селянського господарства.
У 2018 році позивачка вжила заходів щодо поділу земельної ділянки з кадастровим номером 2122481600:01:008:0006 на дві окремі земельні ділянки з присвоєнням кадастрових номерів 2122481600:01:008:009 - площею 0,4514 га; 2122481600:01:008:0010 - площею 0,0488 га, право власності на ці земельні ділянки зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за власником ОСОБА_2 : ділянка з кадастровим номером 2122481600:01:008:0005 - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 825752121224, номер запису про право власності 12887361 від 30.12.2015; з кадастровим номером 2122481600:01:008:009 - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1740803621224, номер запису про право власності 29824805 від 04.01.2019.
Житловий будинок АДРЕСА_2 , який збудований в 1933 році і обліковувався за ОСОБА_4 згідно погосподарського обліку Ізківської (на даний час Пилипецької) сільської ради, знаходиться саме на земельній ділянці з кадастровим номером 2122481600:01:008:0005, яка належить на праві власності ОСОБА_2 
07.12.2021 на підставі заяви ОСОБА_2 . приватний нотаріус Дунаєв Ю.М. зареєстрував спадкову справу № 113/2021 за померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 
04.02.2022 КП «Міжгірське БТІ» Міжгірської селищної ради на замовлення позивачки виготовило технічний паспорт на будинок АДРЕСА_2 , згідно якого будинок збудовано в 1933 році загальною площею 77,67 кв.м, житловою площею 44.42 кв.м. До складу домоволодіння включено літню кухню, сарай та вбиральню. Колишнім володільцем (власником) будинку зазначено померлого ОСОБА_4 , однак право власності на цей будинок в КП «Міжгірське БТІ» Міжгірської селищної ради станом на 31.12.2012 не зареєстровано.
16.02.2022 державний реєстратор Воловецької селищної ради Курах М.М. на підставі технічного паспорту № ТІ01:0771-5856-5583-4059, виготовленого 31.12.2021 ФОП ОСОБА_5 та виписки з погосподарської книги № 427, виданої 23.12.2021 старостою села Ізки Пилипецької сільської ради, було зареєстровано право власності на будинок АДРЕСА_2 за відповідачкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Інформація щодо нерухомого майна, внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2587077921120, житловий будинок загальною площею 105 кв. м житловою площею 64,6 кв. м, з складовими об`єкта нерухомого майна літня кухня Б, господарська будівля В. (номер запису права власності 46812731, час реєстрації 16.02.2022).
За змістом виписки з погосподарської книги за № 427 від 23.12.2021, у погосподарській книзі АДРЕСА_3 за ОСОБА_1 закріплено особовий рахунок № НОМЕР_1 , вона є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_6 . Зазначений будинок збудований у 1930-х роках, свідоцтво про право власності на даний житловий будинок сільською радою не видавалось (а.с. 59 т. 1).
Також встановлено, що Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 було також виготовлено і на замовлення ОСОБА_1 (виготовлений 30.12.2021 ФОП ОСОБА_5 ), який містить такі документи:
- схему розташування будівель та споруд на вулиці без назви в АДРЕСА_2 із зазначенням зовнішніх розмірів житлової будівлі А, господарських будівель Б, В, їх розмірів по зовнішньому периметру без зазначення кадастрового номера земельної ділянки, площі ділянки, яка обслуговує житловий будинок з господарськими будівлями (а.с. 57 т. 1);
- експлікація до схеми розташування будівель та споруд із зазначенням забудованих площ земельної ділянки, а саме усього під забудовою - 194, під будівлею житлового будинку А - 85, під господарськими будівлями, всього - 109, зокрема літня кухня Б - 54, господарська будівля - 55 (а.с. 57 т. 1);
- план житлового одноповерхового будинку АДРЕСА_2 та експлікацією приміщень: коридор - 7,4 кв.м., комора - 5,7 кв.м, кухня 8,0 кв.м., три житлові кімнати площами 19,4; 15,00; 10,4 кв.м. (всього житлової площі - 44,8 кв.м.); всього допоміжної площі - 21,1 кв.м. і всього загальної площі приміщень у житловому будинку літери А- 65,9 кв.м (а.с. 55 т. 1);
- плани першого і другого поверху та мансарди літньої кухні (літ. Б) - № 98, с. Ізки з експлікаціями приміщень: коридор - 9,5 кв.м, санвузол - 3,9 кв. м, кухня - 12,7 кв.м, житлова - 12,2 кв.м (разом по першому поверху - 38,3 кв. м, у тому числі: житлова площа - 12 кв. м, допоміжна - 26,1 кв. м); коридор - 10,0 кв. м, санвузол - 4,3 кв. м, житлова - 13,4 кв. м, житлова 12,8 кв. м (разом по другому поверху - 40,5 кв. м, у тому числі житлова площа - 26,2 кв.м, допоміжна - 14,3 кв.м); житлова - 7,5 кв.м , житлова - 18.7 кв.м (разом по третьому мансардному поверху - 26,2 кв.м); Всього загальної площі приміщень літньої кухні літери Б - 105 кв.м, у тому числі житлової - 64,6 кв.м, допоміжної 40,4 кв. м (а.с. 51 т. 1);
- характеристика будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами із зазначенням видів будівельних матеріалів їх спорудження, зазначенням року спорудження житлового будинку А і господарської будівлі В - 1930, без зазначення року спорудження літньої кухні Б (а.с. 50 т. 1);
- виписка з погосподарської книги № 261 від 05.08.2021 за підписом старости с. Ізки Пилипецької сільської ради, зміст якої тотожний змісту у виписці з погосподарської книги за № 427 від 23.12.2021 про яку зазначено вище. А саме,що у погосподарській книзі АДРЕСА_3 за ОСОБА_1 закріплено особовий рахунок № НОМЕР_1 , ОСОБА_1 є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_6 . Зазначений будинок збудований у 1930-х роках, свідоцтво про право власності на даний житловий будинок сільською радою не видавалось (а.с. 10 оригіналу технічного паспорту ОСОБА_1 ).
Технічний паспорт на будинок садибного типу, який виготовлений на замовлення позивача ОСОБА_2 04.02.2022 КП «Міжгірське БТІ», містить такі документи та відомості (а.с. 36-40 т. 1):
- технічну характеристику будинку, господарських будівель та споруд із описом конструктивних елементів та інжирного обладнання із зазначенням площ основи забудови та року спорудження: житловий будинок - 98,9 кв.м - 1933 рік; літня кухня - 54 кв.м - рік спорудження не зазначено; сарай - 57,5 кв.м - 1955 рік; вбиральня 1 кв.м - 1970 рік (а.с. 37 т. 1);
- план житлового одноповерхового будинку та експлікацією приміщень (у кв. м): коридор - 7,51; кладова - 5,8; кухня - 7,14; житлова кімната - 10,27; житлова кімната - 15,15; житлова кімната - 19,0; ганок - 12,8. Всього по будинку: загальна площа - 77,67 кв.м; площа приміщень загального користування - 64,87 кв.м ; житлова (основна) - 44,42 кв.м; допоміжна 20,45 кв.м; літнє неопалюване приміщення - 12,8 кв.м. (а.с. 39 т. 1);
- виписку з погосподарської книги № 319 від 01.10.2021 за підписом того ж старости с. Ізки Пилипецької сільської ради, про те, що за відомостями у погосподарській книзі АДРЕСА_7 ) обліковувався за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 . Померлий ОСОБА_4 був дійсно власником зазначеного житлового будинку, який розташований на ділянці площею 0,0565 га в с. Ізки за кадастровим номером 2122481600:01:008:0005, яка обліковується за дочкою померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 Будинок збудований в 1933 році, свідоцтво про право власності на даний будинок не видавалось (а.с. 40 т. 1).
Згідно з постановою приватного нотаріуса Дунаєва Ю.М. від 22.06.2022 вих. № 25/02-31 відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом за майном померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 на житловий будинок АДРЕСА_2 , оскільки на дане спадкове майно відсутні документи, що підтверджують право власності ОСОБА_4 на житловий будинок, та наявна суперечлива інформація в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про зареєстроване право власності щодо зазначеного вище нерухомого майна (а.с. 26 т. 1).
Також встановлено, що ОСОБА_2 зверталась до суду щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_4 . Рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 02.11.2021 (справа № 302/1127/21), яким позов ОСОБА_2 було задоволено - скасовано постановою Закарпатського апеляційного суду від 16.11.2022 та відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 у зв`язку з пред`явленням позову до неналежного відповідача (а.с. 180-187 т. 1). 
На час апеляційного перегляду даної справи, касаційним судом відкрито касаційне провадження, однак не розглянуто касаційну скаргу ОСОБА_2 у справі 302/1127/21 (ІНФОРМАЦІЯ_9).
Судом встановлено, що будівля з найменуванням літня кухня загальною площею 105 кв.м, житловою площею 64,6 кв .м (літера Б відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями, складеного ФОП ОСОБА_5 ) збудована самовільно ОСОБА_1 і членами її сім`ї в 2013 році (без відповідних дозвільних документів, будівельного паспорту, без надання і відведення їй земельної ділянки для будівництва). Ця будівля літньої кухні збудована на земельній ділянці, яка раніше перебувала у користуванні ОСОБА_4 , і яка після його смерті була передана Ізківською сільською радою у власність ОСОБА_2 , за адресою АДРЕСА_2 , право власності якої зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно площею 0,0565 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку з кадастровим номером 2122481600:01:008:0005. На цій же земельній ділянці розташований спірний житловий будинок АДРЕСА_8 , за технічними паспортами, складеними ФОП ОСОБА_5 та КП «Міжгірське БТІ».
Оцінюючи обставини справи у сукупності, зміст пред`явлених позовних вимог, надані до справи докази, доводи сторін і їх представників, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Належним відповідачем у даній справі є ОСОБА_1 , оскільки саме за нею здійснено реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно, житловий будинок АДРЕСА_2 , що оспорюється позивачем.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з кінця 60 років ХХ ст. проживала зі згоди подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у будинку АДРЕСА_2 збудованому у 1933 році, який належав ОСОБА_4 . Надалі ОСОБА_1 була зареєстрована в цьому будинку з членами сім`ї. У 80 роках з сім`єю виїжджала на певний тривалий період на роботу в Полтавську область, а потім повернулась на постійне проживання в с. Ізки і обліковувалась за адресою будинку АДРЕСА_2 з членами сім`ї.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 оформила та зареєструвала право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , не маючи для цього правових підстав та з порушенням вимог закону. Зокрема, документи та відомості в них, які були надані відповідачкою державному реєстратору для здійснення державної реєстрації зазначеного будинку, містять недостовірну інформацію, не відповідають фактичним обставинам і видані з порушенням вимог закону.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду виходячи з наступного. 
Встановлено, що виписки з погосподарської книги № 261 від 05.08.2021 та № 427 від 23.12.2021, складені та видані старостою с. Ізки ОСОБА_13 від імені виконкому Пилипецької сільської ради, суперечать записам погосподарської книги про те, що дворогосподарство АДРЕСА_1 обліковувалося за ОСОБА_4 , а надалі за ОСОБА_2 . 
Відтак інформація у виписках № 261 від 05.08.2021 та № 427 від 23.12.2021 про те, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку у АДРЕСА_2 - не відповідає дійсності та встановленим фактичним обставинам справи. До того ж на час завершення будівництва будинку у 1933 році ОСОБА_1 ще не народилася. 
До справи не надано доказів того, що після смерті ОСОБА_4 , за яким облікувалося спірне дворогосподарство № НОМЕР_3 , відповідачка ОСОБА_1 закликалася до спадкування, оформляла спадкові права, отримувала свідоцтва про право на спадщину, чи в будь-який інший спосіб (зокрема з правочинів) до неї перейшло право власності від ОСОБА_4 .
Крім того, у виписках № 261 від 05.08.2021 та № 427 від 23.12.2021 (саме така слугувала підставою для реєстрації права власності за ОСОБА_1 ) зазначено недостовірну, неправдиву інформацію про те, що спірний будинок розташований на земельній ділянці площею 4,2 га в с. Ізки, оскільки за обставинами справи встановлено, що вказаний будинок знаходиться саме на земельній ділянці площею 0,0565 га з кадастровим номером 2122481600:01:008:0005, котра належить на праві власності ОСОБА_2 , яке було зареєстроване 30.12.2015 на підставі рішення Ізківської сільської ради від 22.12.1995, тобто виникло задовго до моменту видачі цих виписок старостою с. Ізки ОСОБА_13 .
Посилання ОСОБА_1 в суді першої інстанції на те, що за нею і членами її сім`ї значилася земельна частка (пай) як землі для товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,2 га в с. Ізки є необґрунтованими і не спростовують встановленої вище обставини, що власником земельної ділянки, на якій розташований спірний будинок АДРЕСА_2 , за кадастровим номером 2122481600:01:008:0005, є позивачка ОСОБА_2 .
Крім того, на обґрунтування таких доводів, ОСОБА_1 не надала належних і допустимих доказів на підтвердження свого права власності чи користування земельну ділянку площею 4,2 га, її місця розташування, відведення в натурі (на місцевості), зокрема, на надала сертифікату на земельну частку пай, державного акту, рішень органу місцевого самоврядування, правочинів, документації із землеустрою, тощо.
Установлених вище обставин не спростовують посилання відповідачки ОСОБА_1 на те, що вона та члени її сім`ї були членами колгоспного двору. При цьому ОСОБА_1 не надала належних і допустимих доказів того, що спірне дворогосподарство належало до колгоспного двору. 
Також, як установлено в судовому засіданні у суді першої інстанції, староста села Ізки ОСОБА_13 визнав ту обставину, що видав помилково відповідачці виписку з погосподарської книги, зі слів ОСОБА_1 . Ця виписка не містить жодного погодження виконкому Пилипецької сільської ради. Окрім цього, ОСОБА_13 повідомив, що достовірні відомості про домоволодіння у АДРЕСА_2 зазначені ним саме у виписці з погосподарської книги від 01.10.2021 за № 319, згідно якої житловий будинок АДРЕСА_1 ) обліковувався за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 ; померлий ОСОБА_4 дійсно був власником житлового будинку, який розташований на земельній ділянці площею 0,0565 га в с. Ізки з кадастровим номером 2122481600:01:008:0005, яка обліковується за дочкою померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; зазначений будинок побудований у 1933 році, свідоцтво про право власності на даний житловий будинок сільською радою не видавалось (т.1 а.с.40). Зазначені відомості також відповідають змісту довідки Ізківської сільської ради № 510 від 01.06.2016, яка складена і підписана сільським головою ОСОБА_13 і секретарем цієї ради ОСОБА_14 (т. 1 , а.с. 21).
Таким чином встановлено, що інформація у виписках № 261 від 05.08.2021 та № 427 від 23.12.2021 про те, що власником житлового будинку у АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 - не відповідає дійсності, суперечить записам погосподарської книги про те, що власником дворогосподарства АДРЕСА_1 насправді обліковувався ОСОБА_4 , а після цього ОСОБА_2 ; таке дворогосподарство у АДРЕСА_2 знаходиться на земельній ділянці площею 0,0565 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд з кадастровим номером 2122481600:01:008:0005, котра після смерті ОСОБА_4 була передана у власність ОСОБА_2 на підставі рішення Ізківської сільської ради від 22.12.1995, а право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку зареєстроване 30.12.2015. 
Таким чином, державний реєстратор Воловецької селищної ради Курах М.М. здійснив державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на спірний житловий будинок АДРЕСА_2 на підставі недостовірної виписки із погосподарської книги № 427 від 23.12.2021. Також на час здійснення державної реєстрації прав власності за ОСОБА_1 на спірний житловий будинок АДРЕСА_2 , усупереч вимог ч. 1 ст. 31 Закону 1952-IV, державному реєстратору не було надано документу, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, речове право ОСОБА_1 на земельну ділянку не було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, натомість на час прийняття рішення державним реєстратором право на земельну ділянку під таким будинком АДРЕСА_2 - було зареєстровано за іншою особою - позивачкою ОСОБА_2 . 
Відтак рішення державного реєстратора щодо реєстрації права власності за ОСОБА_1 прийнято з порушенням вимог ч. 2 ст. 12, ст. 31 Закону 1952-IV, без врахування дійсних відомостей, які містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, щодо зареєстрованого права власності ОСОБА_2 .
Крім цього, державний реєстратор Воловецької селищної ради Курах М.М. при прийнятті рішення про держану реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 63571099 від 21.02.2022, щодо реєстрації права власності за ОСОБА_1 вніс помилкові відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - в частині опису об`єкта нерухомого майна - житлового будинку в АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта 2587077921120.
Так, у розділі «Актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна» житловий будинок АДРЕСА_2 зазначено помилково загальну площу 105 кв.м та житлову площу 64,6 кв.м. (такі параметри має літня кухня), замість правильних, які вказані у технічному паспорті № ТІ01:0771-5856-5583-4059, загальної площі 65,9 кв.м., житлової площі 44,8 кв.м. (т.1 а.с. 60, стор. 4 технічного паспорта, складеного на замовлення ОСОБА_1 ФОП ОСОБА_5 ). 
Тобто, держаний реєстратор вніс відомості про опис житлового будинку АДРЕСА_2 з експлікації площ іншої будівлі - літньої кухні літ. «Б», яка споруджена відповідачем орієнтовно у 2013 році самовільно, без дозвільних документів на чужій земельній ділянці, яка належить на праві власності ОСОБА_2 , без згоди останньої. 
Окрім встановленого вище, рішення про державну реєстрацію права власності на самовільно збудований об`єкт нерухомого майна, яке зазначене відповідачем ОСОБА_1 як літня кухня літ.Б, порушує права позивачки ОСОБА_2 на належне володіння, користування та розпорядження належною їй земельною ділянкою, на якій розміщено самовільно споруджену літню кухню літ.Б.
Оскільки оспорюване рішення державного реєстратора прийняте всупереч вимог законодавства України, в результаті його прийняття за відповідачем зареєстроване речове право власності на спірний будинок, який розташований на належній позивачці земельній ділянці, тому вимоги про визнання незаконним і скасування такого рішення державного реєстратора за обставинами даної справи є належним цивільно-правовим способом захисту порушеного права позивача і підлягає задоволенню.
За обставинами даної справи, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на спірний житловий будинок, що прийняте за відсутності відповідного речового права відповідача на підставі недостовірних доказів, що стали підставою для здійснення такої державної реєстрації права власності, є належним способом захисту прав позивача, що є власником земельної ділянки, на якій знаходиться такий житловий будинок та щодо якого існує законний інтерес в оформленні переходу права власності у порядку спадкування. 
Це відновлює становище, яке існувало до прийняття державним реєстратором оспорюваного рішення, що відповідає способу захисту, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 16 ЦК України.
Разом із тим, позовна вимога про скасування запису про державну реєстрацію права на житловий будинок задоволенню не підлягає з огляду наступне.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі також - Закон № 1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Згідно зі статтею 11 Закону № 1952-IV державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.
Частиною другою статті 26 Закону № 1952-IV (у редакції, чинній до 16.01.2020) було унормовано порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування. Так, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01.01.2013, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.
Разом з тим, згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16.01.2020, статтю 26 Закону № 1952-IV викладено у новій редакції.
Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону № 1952-IV (у редакції, чинній із 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
Отже, у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції, способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. 
Враховуючи викладене, на час ухвалення судового рішення по справі, такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права закон не передбачає, тому доводи позивача про необхідність застосування такого способу судового захисту, який в практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати йому відновлення порушеного права, судом відхиляються.
Отже, за змістом Закону виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, тому починаючи з 16.01.2020 цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав.
Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 03.09.2020 у справі № 914/1201/19, від 23.06.2020 у справах № 906/516/19, № 905/633/19, № 922/2589/19, від 30.06.2020 у справі № 922/3130/19, від 14.07.2020 у справі № 910/8387/19, від 20.08.2020 у справі № 916/2464/19, від 16.09.2020 у справі №352/1021/19, від 03.09.2020 у справі №914/1201/19, від 03 лютого 2021 року у справі №278/3367/19 (провадження №61-13586св20).
В свою чергу, судове рішення у даній справі ухвалюється під час дії нової редакції ст. 26 названого вище Закону № 1952-IV.
Поряд з цим, слід зазначити, що скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав за індексним номером 63571099 від 21.02.2022 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 - позбавляє запис про державну реєстрацію права власності самостійного правового значення.
Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 27.01.2020 у справі № 465/249/15-а.
Як зазначалось вище, суд апеляційної інстанції, виходячи з принципу диспозитивності, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині задоволення позовних вимог про визнання незаконним і скасування рішення державного реєстратора та запису про права власності, не роблячи висновків щодо неоскарженої частини рішення стосовно відмови в задоволенні позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування. 

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню - рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовної вимоги про скасування запису про право власності, через неправильне застосування норм матеріального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні цієї позовної вимоги, а в частині визнання неправомірними і скасування рішення державного реєстратора за індексним номером 63571099 від 21.02.2022 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 - рішення суду слід залишити без змін. 
Керуючись ст. 368, п. 2 ч 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст 376, ст. ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 20 липня 2023 року в частині задоволення позовної вимоги про скасування запису про право власності за № 46812731 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цієї позовної вимоги ОСОБА_2 - відмовити.
Рішення в частині визнання неправомірними і скасування рішення державного реєстратора Воловецької селищної ради Мукачівського району Закарпатської області Курах М.М. за індексним номером 63571099 від 21.02.2022 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2587077921120 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 06 серпня 2024 року.

Головуюча:                                      

Судді: