ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2372/23  Номер провадження 22-ц/814/705/24	Головуючий у 1-й інстанції Гольник Л.В.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 серпня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою в його інтересах представником - адвокатом Лихошвай Сергієм Олександровичем, 
на рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 21 серпня 2023 року, постановлене суддею Гольник Л.В.,
у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції України в Херсонській області, третя особа: Державна казначейська служба України, про стягнення моральної шкоди, 
в с т а н о в и в:
20.03.2023 ОСОБА_1 звернувся в суд із указаним позовом, у якому просить стягнути з Державного бюджету України на його користь моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн. та 5 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
В обґрунтування вимог позову посилається на те, що постановою серії ГАБ №229502 від 03.07.2021, винесеною дільничним офіцером поліції СП Відділення поліції №1 Каховського РВП ГУНП в Херсонській області, у подальшому скасованою рішенням суду від 31.08.2021 (справа №554/6531/21), його було незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.44-3 КУпАП.
У подальшому, 03.11.2022, під час укладання договору купівлі-продажу та його нотаріального посвідчення, позивачу стало відомо про наявність у Єдиному реєстрі боржників запису про відкрите відносно нього виконавче провадження №68975460 за виконавчим документом, виданим Скадовським районним відділом поліції ГУНП в Херсонській області; категорія: стягнення у справах про адміністративні правопорушення (крім безпеки дорожнього руху).
Таким чином, відповідач, будучи достеменно обізнаним про факт оскарження постанови серії ГАБ №229502 від 03.07.2021 та подальше скасування, направив її на примусове виконання до Шевченківського ВДВС у м.Полтаві з метою відкриття виконавчого провадження, що зумовило вжиття ним додаткових заходів задля відновлення первісного становища, а також поставило під загрозу укладення правочину.
Такі неправомірні дії службової особи органу державної влади спричинили йому моральну шкоду, яка на підставі статей 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню із Державного бюджету України у розмірі, заявленому до стягнення, включно із витратами на професійну правничу допомогу.
Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 21.08.2023 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції України в Херсонській області, третя особа: Державна казначейська служба України, про стягнення моральної шкоди - відмовлено.
Рішення районного суду вмотивовано тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами спричинення йому моральної шкоди та її розміру.
Позивач, в інтересах якого діє представник - адвокат Лихошвай С.О., із рішенням районного суду не погодився та оскаржив його в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з`ясування, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити. 
Посилаючись на фактичні обставини справи доводить наявність підстав для відшкодування за рахунок держави моральної шкоди, завданої безпідставним притягненням його до адміністративної відповідальності та накладення штрафу, у подальшому скасованому в судовому порядку, але, усупереч викладеному, направленому для його примусового виконання в органи ДВС.
Указує на відсутність у справі доказів на підтвердження того, що постанова була направлена до Шевченківського ВДВС у м.Полтаві 20.07.2021, тобто до її скасування, а лише лист про реєстрацію відповідачем вихідної кореспонденції, який позивач ставить під сумнів, з огляду на те, що фактично ВДВС отримав її 09.05.2022.
Зазначає, що районний суд помилково не врахував норми п.2 ч.1 ст.1, п.4 ч.1 ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», за якими здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження.
Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справі №640/16169/17 від 05.02.2020, яка, серед іншого, дійшла висновку, що відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосовувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. 
Наголошує, що сам по собі факт безпідставного притягнення до адміністративної відповідальності спричинив значне емоційне потрясіння і стресовий стан, що є адекватною реакцією людини на таку подію. Окрім того, зневажливе ставлення та громадський осуд за нібито вчинене позивачем адміністративне правопорушення не має чітко закріпленої матеріальної форми, як-то речовий чи письмовий доказ і, відповідно, не міг бути поданий до позовної заяви.
Просить врахувати позицію Верховного Суду, сформовану у справі №953/6561/20 від 26.01.2022, за змістом якої, закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 15.07.2024 відкрито апеляційне провадження; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 30.07.2024.
29.07.2024 до Полтавського апеляційного суду надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу, яку просить залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення, без змін, як законне та обґрунтоване. 
Зазначає, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження незаконності дій відповідача та обґрунтування завдання йому певних нематеріальних витрат. Тоді як наявна у справі довідка із навчального закладу підтверджує лише факт навчання позивача у цьому навчальному закладі та не містить жодних відомостей, з яких можна встановити обставини заподіяння шкоди його репутації в такому закладі. Доказів погіршення відносин з друзями та родичами, необхідності відновлення зв`язків, позивачем також не надано.
Просить врахувати позицію Великої Палати Верховного суду, сформовану у справі №920/715/17 від 12.03.2019, за змістом якої необхідної умови для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Тоді як наявність цих умов у межах розгляду цивільної справи має довести позивач, а причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин.
Посилаючись на позицію Верховного Суду у справі №482/48/19 від 30.12.2020, доводить, що сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідача заподіяли позивачу моральної шкоди.
Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 03.07.2021 близько 15-50 год. ОСОБА_1 перебував у приміщенні магазину по АДРЕСА_1 , без захисної маски, чим порушив вимоги постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020; за фактом викладеного постановою дільничного офіцера поліції СП ВП №1 Каховського РВП ГУНП в Херсонській області Козодоєвим О.В. серії ГАБ №229502 від 03.07.2021, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.44-3 КУпАП та застосовано до нього стягнення у виді штрафу в розмірі 170,00 грн.
Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 31.08.2021 (справа №554/6531/21) постанову серії ГАБ №229502 у справі про адміністративне правопорушення від 03.07.2021 визнано протиправною та скасовано, а справу про адміністративне правопорушення - закрито, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення./а.с.10-12/
За змістом листа Шевченківського ВДВС у м.Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) від 09.11.2022 №99050, на виконанні ВДВС перебувало виконавче провадження №68975460 з примусового виконання постанови серії ГАБ №229502 від 03.07.2021, виданої Скадовським районним відділом поліції ГУНП в Херсонській області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 340,00 грн.
Виконавчий документ зареєстровано в Автоматизованій системі виконавчого провадження 09.05.2022, передано державному виконавцю для подальшого виконання. Державним виконавцем 10.05.2022 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.
10.11.2022 державним виконавцем виконавче провадження №68975460 закінчено, керуючись п.5 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із скасуванням рішення, яке підлягало виконанню./а.с.15-17/
Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив із того, що хоча офіцером поліції при притягнення до адміністративної відповідальності позивача було допущено порушення його прав, проте з огляду на незначний розмір штрафу, характер немайнових втрат, обумовлених їх нетривалістю, позивачем не доведений факт заподіяння таких страждань, що суттєво вплинуло на порушення його нормальних життєвих стосунків, що обумовлює стягнення моральної шкоди. Факт спричинення позивачу моральної шкоди, внаслідок спрямування постанови про накладення штрафу до виконання через 8 місяців після її скасування, районний суд відхилив, вказавши, що така постанова була направлена 20.07.2021, тобто до її скасування, що саме по собі є належною сатисфакцією за даних обставин.
Апеляційний суд із висновками суду першої інстанції погоджується. Доводи апеляційної скарги їх правильність не спростовують, зводяться до довільного тлумачення норм права та переоцінки доказів на власну користь. 
Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Стаття 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
       Згідно із частиною другою статті 22 ЦК України збитками визнаються витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Також особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 23 ЦК України).
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
За відсутності підстав для застосування положень частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди (статті 1173, 1174 ЦК України).
Статтею 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.
Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №920/715/17, статті 1173 та 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Наявність цих умов в межах розгляду цивільної справи має довести позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статей 1173, 1174 ЦК України.
       Відповідно до статей 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.
       Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка у подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали указане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).
       Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справі №726/837/20 від 09.06.2021, №953/6561/20 від 26.01.2022, за змістом якої закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно.
       Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Указані правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 №569/1799/16-ц, від 09.06.2021 №726/837/20.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду по справі №464/3789/17 від 10.04.2019 та Великої Палати Верховного Суду по справі №180/1560/16-а від 08.04.2020, порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.
Відмовляючи у задоволенні вимог позову, суд першої інстанції наведені норми права та правові висновки Верховного Суду правильно застосував, дійшовши обґрунтованого висновку про недоведеність належними та допустимими доказами спричинення позивачу моральної шкодив розмірі, заявленому до стягнення. При цьому апеляційний суд приймає до уваги, що порушене право позивача відновлено, тоді як відшкодування має виключно компенсаційний, а не каральний, обтяжуючий або запобіжний характер, що не може бути спростовано посиланням на судову практику, сформовану з відмінних правовідносин. 
Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах, а тому апеляційним судом до уваги не приймаються. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Із огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку, що рішення районного суду є законним і обґрунтованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні, а тому воно підлягає залишенню без змін, апеляційна скарга – без задоволення.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах представником - адвокатом Лихошвай Сергієм Олександровичем, - залишити без задоволення.
Рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 21 серпня 2023 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 29.08.2024.

Головуючий суддя                                                                 Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                 Ю.В. Дряниця

                                                                               О.В. Чумак