ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 760/18442/23                                                      Суддя першої інстанції: Букіна О.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  24 вересня 2024 року                                                                                    м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді          - Шведа Е.Ю.,
суддів                    - Голяшкіна О.В., Заїки М.М.,
секретаря                    - Левкович А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на прийняте за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи рішення Солом`янського районного суду міста Києві від 09 липня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИЛА:
У серпні 2023 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Відповідач, Департамент), в якому просила скасувати постанову Головного інспектора з паркування відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів та оплати послуг управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Павлюка Віталія Івановича про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки зафіксоване у режимі фотозйомки, серії 1КІ №0000607335 від 28.07.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КпАП України та акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 28.07.2023, за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 09.07.2024 у задоволенні позову відмовлено. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що атестатом відповідності, зареєстрованим в Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 23.12.2021 за №23710, дійсним до 23.12.2026, засвідчено, що технічний засіб, зокрема АРМ Інспектора, забезпечує захист інформації відповідно до вимог нормативних документів з технічного запису інформації, а здійснені ним фотознімки транспортного засобу Infinity FX35, д.н.з. НОМЕР_1 , що зроблені інспектором з паркування та надані суду, відповідають вимогам примітки до ст. 14-2 КпАП України, оскільки мають географічні координати, які підтверджують розміщення (знаходження) транспортного засобу. Крім того, фотографіями, виконаними головним інспектором Павлюком В.І. , підтверджено розташування автомобіля Позивача на відстані 1,5 м від суцільної розмітки, що свідчить про порушення ОСОБА_1 пп. «д» п.15.9 ПДР України, згідно якого зупинка забороняється у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м. 
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким задовольнити позов повністю. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що використання на проїзній частині дорожнього покриття відповідного виду суцільної лінії розмітки, зупинення від якої на відстані менше 3 метрів заборонено, повинно відбуватися разом з дорожніми знаками п. 3.34 та п. 3.35 ПДР України щодо заборони зупинки або стоянки, підкреслюючи та уточнюючи їх. Крім того, вказує, що із змісту доданих інспектором до постанови фотознімків не можна встановити транспортний засіб, а саме його належність Позивачу, від якого здійснюється замір рулеткою до горизонтальної розмітки, її суцільність та те, що відстань між автомобілем та розміткою складає менше 3 метрів. Також підкреслює, що в оскаржуваній постанові зазначено технічний засіб, яким здійснювалася фотозйомка - АРМ «Інспектора», що є лише програмним продуктом, тобто, як у постанові, так і в акті огляду та тимчасового затримання транспортного засобу відсутні відомості щодо приладу фотофіксації, що свідчить про невідповідність її вимогам ч. 3 ст. 283 КпАП України. Крім іншого, наголошує на відсутності в акті огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 28.07.2023 даних про залучення двох понятих, а згаданий акт підписаний лише одним понятим, відомості про якого невідомі, відсутні також підписи другого понятого та інспектора. Окремо зауважив, що постанова містить відомості, внесені лише інспектором, тобто особою, яка може бути зацікавленою. Наголошує на тому, що оскаржувана постанова не підписана Інспектором власноруч, а підписання кваліфікованим електронним підписом допускається лише постанов про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі. Крім того, стверджує про неврахування судом листів комунальних підприємств «Київтранспарксервіс» від 01.08.2023 №053/05-2913 та «Центр організації дорожнього руху» від 02.08.2023 №053/04-14/4824.
Після усунення визначених в ухвалі від 22.07.2024 про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.08.2024 відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, які надійшли 22.08.2024.
У відзиві на апеляційну скаргу Департамент просить в її задоволені відмовити та закрити апеляційне провадження. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що Позивачем пропущено строк на апеляційне оскарження рішення. Також зауважує, що фіксація правопорушення здійснена належним технічним засобом, а з наданих матеріалів фотофіксації чітко вбачається відстань від машини до суцільної лінії в 150 см. Крім того, стверджує, що ОСОБА_1 повернулася до автомобіля після складання акту про огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, що виключає можливість усунути водієм правопорушення в максимально короткий строк.  
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2024 продовжено строк розгляду справи на більш тривалий, розумний термін та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 24.09.2024. 
У судовому засіданні представник Позивача доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд її вимоги задовольнити повністю з викладених у ній доводів і підстав.
Представник Відповідача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.
Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 28.07.2023 Головним інспектором з паркування відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів та оплати послуг Управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Павлюком Віталієм Івановичем (далі - Інспектор) прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису), серії 1КІ №0000607335 (а.с. 44).
Указаною постановою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КпАП України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 680 грн. 
Зі змісту постанови вбачається, що підставою її прийняття є те, що 28.07.2023 о 10:42 на вул. В.Васильківська, 74, у місті Києві транспортний засіб Infinity FX35, д.н.з. НОМЕР_1 , зупинено у місці, де відстань між суцільною лінією розмітки і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 м, чим порушено пп. «д» п.15.9 ПДР України.
До цієї постанови додано фотоматеріали, зроблені Інспектором на прилад фіксації. Технічний засіб, яким здійснено фото/відеофіксацію правопорушення зазначено «АРМ Інспектора» та вказано адресу вебсайту в мережі Інтернет з матеріалами фото/відеофіксації правопорушення (а.с. 45-55).
Також 28.07.2023 о 10:42 Інспектором складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу (далі - Акт; а.с. 14). В Акті зафіксовано, що Павлюком В.І. здійснено огляд та тимчасове затримання автомобіля марки Infinity, д.н.з. НОМЕР_1 , у зв`язку з порушенням п.п. «д» п. 2 ч. 3 ст. 265-4 КпАП України, а саме: розміщення транспортного засобу так, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху,- на проїзній частині, де відстань між суцільною лінією розмітки чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 метрів.
На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 7, 9, 14-1, 14-2, 122, 245, 247, 251, 279-1, 283, 265-4 КпАП України, Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскаржувана постанова прийнята уповноваженою особою на те з дотриманням вимог чинного законодавства на підставі наявних доказів про адміністративне правопорушення, а Позивачем не надано доказів, які б спростували факт вчинення ним адміністративного правопорушення та існування обставини, що виключають адміністративну відповідальність.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на таке.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
У статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, інспектора, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.
Відповідно до ч. 3 ст. 122 КпАП України порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За правилами ч. 1 ст. 14-2 КпАП України адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Примітка. Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.
Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).
Відповідно до ст. 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.
До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.
Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Згідно п. 1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Приписи пп. «д» п. 15.9 ПДР України визначають, що зупинка заборонена у місцях, де відстань між суцільною лінією розмітки, розділювальною смугою чи протилежним краєм проїзної частини та транспортним засобом, що зупинився, менше ніж 3 м.
Також, статтею 265-4 КпАП України передбачено, що тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється у разі вчинення порушення, передбаченого частинами третьою та сьомою статті 122 (порушення правил зупинки, стоянки в межах відповідного населеного пункту), частиною першою статті 152-1 цього Кодексу, у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті, а так само у разі вчинення порушень, передбачених частинами другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу.
У пп. «д» п. 2 ч. 3 ст. 265-4 КпАП України зазначено, що для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб розташовано у заборонених ПДР місцях зупинки або стоянки, зокрема, на проїзній частині, де відстань між суцільною лінією розмітки чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом, що зупинився, менше 3 метрів.
Отже, законодавцем забороняється зупинка або стоянка транспортного засобу на відстані менше ніж три метри від суцільної лінії або розділювальної смуги, так як така стоянка створює перешкоди дорожньому руху. При цьому обов`язкової вимоги щодо позначення такої смуги (лінії) додатково дорожніми знаками ні вимоги КпАП України, ні положення ПДР України не містять.
У площині наведеного посилання Апелянта на неврахування судом першої інстанції листа КП «Центр організації дорожнього руху» від 02.08.2023 №053/04-14/4824, яким надано схему розташування дорожніх знаків по вул. Велика Васильківська 84-74 (а.с. 17-18), та листа КП «Київтранспарксервіс» від 01.08.2023 №053/05-2913, яким надано схему організації дорожнього руху за вказаною адресою (а.с. 19-21), є безпідставним, оскільки, як було зазначено вище, безвідносно до наявності заборонних знаків стоянка транспортного засобу на відстані, меншій ніж 3 метра від суцільної лінії розмітки чи протилежного краю проїзної частини є порушенням ПДР України і вважається такою, що у розумінні пп. «д» п. 2 ч. 3 ст. 265-4 КпАП України суттєво перешкоджає дорожньому руху.
Крім іншого, суд апеляційної інстанції зауважує, що із змісту схеми організації дорожнього руху по вул. Велика Васильківська 84-74, затвердженої станом на 08.11.2019, біля будинку №74 передбачено нанесення розмітки 1.17.
Згідно п. 1 розд. 34 ПДР України (у редакції станом на листопад 2019 року) горизонтальна розмітка 1.17 позначає місце зупинки маршрутних транспортних засобів і таксі. Тобто місце, в якому положеннями пп. «е» п. 15.9 ПДР України заборонена стоянка.
Крім того, в силу того ж пункту розділу 34 ПДР України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) горизонтальна лінія 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2 + 1) смугами руху в обох напрямках, позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка), позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено (напрямні острівці та острівці безпеки); розділяє пішохідний і велосипедний рух на суміжних пішохідних та велосипедних доріжках, позначених знаком 4.18; розділяє смуги на велосипедних доріжках з двостороннім рухом у разі наближення до велосипедного переїзду, позначеного розміткою 1.15.
У пункті 1 розділу 34 ПДР України міститься застереження, що лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється.
І хоча на наданій Позивачем схемі організації дорожнього руху не зазначено, який вид розмітки між п`ятою і четвертою смугами руху має мути нанесений саме біля будинку №74 по вул. Великій Васильківській, однак наявні у матеріалах справи фотографії місця вчинення правопорушення свідчать, що на цій ділянці дороги смуги руху розділені вузькою суцільною лінією.
У розрізі наведеного судовою колегією враховується, що приписи ст. 251 КпАП України визначають, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно ч. 1 ст. 279-1 КпАП України у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.
За правилами ч. 1 ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.
Вимоги до змісту постанови наведені у ч. 2 ст. 283 КпАП України. При цьому у ч. 3 цієї ж статті додано, що постанова по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.
Судова колегія вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Із змісту наявних у матеріалах справи документів, зокрема, фотографій автомобіля Іnfinity, номерний знак « НОМЕР_1 » (а.с. 45-56), вбачається, що ОСОБА_1 під час паркування легкового транспортного засобу в лівій крайній смузі не забезпечено дотримання вимог пп. «д» п. 15.9 ПДР України в частині заборони паркування авто на відстані не менше нуж 3 метри від суцільної лінії розмітки або розділювальної смуги. Жодних належних і допустимих доказів на спростування цих обставин Позивачем не надано. 
Твердження ОСОБА_1 про те, що із змісту наданих Інспектором до постанови фотознімків не можна встановити транспортний засіб, а саме його належність Позивачу, від якого здійснюється замір рулеткою до горизонтальної розмітки, її суцільність та, що відстань між автомобілем та розміткою складає менше 3 метрів, судовою колегією оцінюється критично, оскільки фотознімки, надані Департаментом, є належної якості та з яких чітко вбачаються як марка і модель автомобіля та його державний номерний знак, так і відстань в 1,5 метри від краю транспортного засобу до суцільної лінії.
Викладене свідчить, що оскаржувана постанова прийнята Інспектором з наявних на те правових підстав, що підтверджується належними і допустимими доказами недотримання ОСОБА_1 вимог пп. «д» п. 15.9 ПДР України.
Твердження Апелянта про те, що постанова містить відомості внесені лише інспектором, тобто особою, яка може бути зацікавленою, є помилковим, оскільки приписи ч. 1 ст. 283 КпАП України передбачають, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. У цьому випадку такою посадовою особою є Інспектор, а тому він діяв згідно чинного законодавства та у межах своїх повноважень.
Щодо доводів Позивача про те, що оскаржувана постанова не підписана Інспектором власноруч, а підписання кваліфікованим електронним підписом допускається лише постанов про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Відповідно ст. 283 КпАП України постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу. 
Поряд з цим, ч. 6 ст. 18 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» передбачено, що кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.
Як було зазначено вище, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна бути підписана посадовою особою, яка розглядає справу. Відтак, враховуючи приписи ч. 6 ст. 18 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», така постанова може бути підписана як власноручним, так і кваліфікованим електронним підписом.
Викладене спростовує доводи Апелянта про обов`язковість підписання Інспектором оскаржуваної постанови лише власноручним підписом та неможливість підписання кваліфікованим електронним.
Крім того, щодо доводів Апелянта про відсутність як в оскаржуваній постанові, так і в акті огляду та тимчасового затримання транспортного засобу відомостей щодо приладу фотофіксації, оскільки зазначений «АРМ Інспектора» є лише програмним продуктом, колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до примітки до ст. 14-2 КпАП України режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у неоплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови та було встановлено раніше, остання містить посилання на технічний засіб, яким здійснено фото/відеофіксацію правопорушення, а саме: АРМ Інспектора.
Цей технічний засіб «Автоматизоване робоче місце Інспектора» (АРМ Інспектора) є складовою частиною інформаційно-телекомунікаційної системи «Платформа цифрових мобільних сервісів «Київ цифровий», що належить Комунальному підприємству «Головний інформаційно-обчислювальний центр».
Атестатом відповідності, зареєстрованим в Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 23.12.2021 за №23710, дійсним до 23.12.2026, засвідчено, що вказаний вище технічний засіб забезпечує захист інформації відповідно до вимог нормативних документів з технічного запису інформації.
Отже, Інспектором з паркування здійснено фотофіксацію обставин порушення правил в режимі фотозйомки шляхом створення зображень транспортного засобу в момент вчинення правопорушення на АРМ Інспектора, який відповідно до згаданого атестату відповідності є належним технічним засобом, забезпечуючий захист інформації відповідно до вимог нормативних документів з технічного запису інформації.
Враховуючи вищевикладене, доводи ОСОБА_1 про відсутність як в оскаржуваній постанові, так і в акті огляду та тимчасового затримання транспортного засобу відомостей щодо приладу фотофіксації, оскільки зазначений «АРМ Інспектора» є лише програмним продуктом, є помилковими.
Крім того, твердження Апелянта про відсутність в акті огляду та тимчасового затримання транспортного засобу даних про залучення двох понятих та підписів Інспектора і другого понятого, судова колегія вважає безпідставним з огляду на таке.
Процедуру тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів, зберігання таких транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках, а також їх повернення визначає Порядок тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2018 № 990 (далі - Порядок №990).
І хоча нормами указаного Порядку №990 у редакції, чинній на час складання оскаржуваного акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, не було передбачено можливості відсутності понятих при тимчасові затримці транспортного засобу інспектором з паркування, однак положеннями акта вищої юридичної сили, а саме КпАП України, у ч. 1 ст. 265-4 регламентовано, що у разі фіксації обставин тимчасового затримання транспортного засобу в режимі фотозйомки (відеозапису) таке затримання відбувається без присутності понятих. Указана норма КпАП України чинна з 17.03.2021.
Як раніше встановлено, Інспектором було належним чином зафіксовано обставини тимчасового затримання транспортного засобу в режимі фотозйомки, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. При цьому із змісту Акта вбачається, що у ньому, всупереч доводів Апелянта, міститься підпис Інспектора у рядку «Підпис інспектора з паркування, який склав цей акт», а у рядках 1) підпис понятого і 2) підпис понятого зазначено «ФОТОФІКСАЦІЯ». Викладене, з огляду на наведене вище нормативне регулювання залучення понятих при тимчасовому затриманні транспортного засобу та встановлені обставини свідчить про дотримання Інспектором вимог законодавства щодо оформлення акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.
З огляду на викладене, твердження Апелянта про відсутність в акті огляду та тимчасового затримання транспортного засобу даних про залучення двох понятих та підписів Інспектора і другого понятого, є безпідставним.
За таких обставин, враховуючи, що належними та допустимими доказами підтверджується порушення Позивачем вимог пп. «д» п. 15.9 ПДР України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що постанова по справі прийнята у межах повноважень Відповідача та з урахуванням чинного законодавства, як й спірний у цій справі акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду міста Києві від 09 липня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

          Головуючий суддя                                                                      Е.Ю. Швед 
Судді                                                                                            О.В. Голяшкін 
                                                                                                    М.М. Заїка

Повний текст постанови складено та підписано 24 вересня 2024 року.