КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
    03680 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а 

Апеляційне провадження № 33/824/4361/2024
Справа № 369/7659/22
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

09 вересня 2024 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Ящук Т.І., перевіривши апеляційні скарги ОСОБА_1 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області  від 30 листопада 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1  ст. 130 КУПаП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює,
 
встановив:
 
Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області  від 30 листопада 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штраф в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один  рік.
Не погоджуючись з постановою суду, 18 серпня 2024 року, 22 серпня 2024 року та 26 серпня 2024 року ОСОБА_1 надіслав засобами електронного зв`язку три ідентичні апеляційній скарги, дата складання яких зазначена 03 листопада 2023 року, в яких просив поновити строк на апеляційне оскарження постанови та скасувати постанову, а провадження закрити на підставі п.1 ч.1. ст. 247 КУпАП.
Клопотання про поновлення строку обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 не був повідомлений належним чином про розгляд справи, зокрема, про судові засідання призначені на 12 жовтня 2022 року, 25 жовтня 2022 року, 30 листопада 2022 року. Матеріали справи містять бланки повісток, проте не містять доказів їх надсилання та доказів їх отримання. 
Вказує, що він дійсно отримав смс-повідомлення про виклик в судове засідання призначена на 26 вересня 2022 року, а тому мав розумні очікування, що у наступні судові засідання його викличуть аналогічними смс-повідомленнями, однак жодних смс-повідомлень про наступні судові засідання він не отримував.
Зазначає, що оскаржувану постанову було завантажено до Єдиного державного реєстру судових рішень  28 грудня 2022 року, однак копію постанови скаржник не отримав, про наявність якої дізнався лише 02 січня 2023 року після укладення договору про надання правової допомоги з адвокатом, який протягом десятиденного строку з дня ознайомлення зі змістом постанови подав апеляційну скаргу, яка постановою Київського апеляційного суду від 19 січня 2023 року була йому повернута у зв`язку з не підтвердженням належним чином повноважень захисника. Після цього, як його захисниками, так і ним особисто, до апеляційного суду неодноразово подавались апеляційні скарги, проте вони були повернуті постановами Київського апеляційного суду у зв`язку з відмовою у поновленні строку на апеляційне оскарження.
Вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений саме внаслідок дій суду першої інстанції, який грубо порушив норми КУпАП, не  повідомив його про дату і час розгляду справи та розглянув справу без його участі, що є підставою для поновлення вказаного строку.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, розглянувши заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у задоволенні заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу слід повернути особі, яка її подала, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин. Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження є обставини, що об`єктивно перешкоджали особі, яка має право на оскарження постанови, вчасно подати апеляційну скаргу.
Поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала скаргу про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. При цьому такі обставини належить підтвердити доказами.
При цьому, чинний КУпАП не пов`язує початок перебігу строку оскарження постанови суду у справі про адміністративне правопорушення із датою вручення копії цієї постанови, на що посилається апелянт, а лише надає право клопотати про поновлення строку оскарження, якщо його пропущено з поважних причин.
 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави поновлення пропущеного строку. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року та «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).
У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності). При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи (рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватися, зокрема для дотримання правил судової процедури, і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).
Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими, може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).
 
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1  був обізнаний про те, що відносно нього 23 липня 2022 року був складений протокол про адміністративне правопорушення серії АДД № 318731 за ч. 1.ст. 130 КУпАП та про розгляд справи в Києво-Святошинському районному суді Київської області, про що свідчить його підпис в протоколі про адміністративне правопорушення. 
Вперше судове засідання судом першої інстанції було призначено на 26 вересня 2022  року, скаржник в судове засідання не з`явився, надіслав на офіційну електронну адресу суду першої інстанції заяву про відкладення розгляду справи для надання можливості ознайомитись зі справою та отримання правової допомоги.
Як зазначено в постанові суду, в судові засідання 12 жовтня 2022 року, 25 жовтня 2022 року, 30 листопада 2022 року ОСОБА_1 та його захисник не з`явились, про день, час, місце слухання справи ОСОБА_1 повідомлявся. Доказів, які підтверджують поважність причин не прибуття у судові засідання не надавали.
Як вбачається з матеріалів справи, для ознайомлення з матеріалами справи до суду ні захисник, ні  ОСОБА_1 не з`являлися.
30 листопада 2022 року за результатами розгляду справи винесена оскаржувана постанова за відсутності ОСОБА_1 , якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штраф в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один  рік.
З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що оскаржувану постанову судом першої інстанції було оприлюднено 28 грудня 2022 року.
З викладеного вбачається, що заява, яку направляв ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, подана шляхом електронного направлення на електронну адресу суду, а отже останній обізнаний про можливість моніторингу руху справи шляхом перевірки на сайті судової влади України або звернення до суду  з відповідним клопотанням щодо результатів розгляду його клопотання від 25 вересня 2022 року про відкладення розгляду справи. 
Отже, ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд справи в Києво-Святошинському районному суді Київської області, про призначені судом першої інстанції засідання, а тому повинен був цікавитись рухом справи, зокрема, брати участь в судових засіданнях, та подати заяву про отримання копії постанови за результатами розгляду до суду першої інстанції.
Разом з тим, посилання  ОСОБА_1 , як на підставу поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження, на те, що копія оскаржуваної постанови йому не надсилалась та не вручалась, про яку він дізнався лише 02 січня 2023 року після укладення договору про надання правової допомоги з адвокатом, який вперше подав апеляційну скаргу протягом десятиденного строку з дня ознайомлення зі змістом постанови, є непереконливими, адже діючим КУпАП початок строку апеляційного оскарження постанови судді обраховується з дня винесення постанови і цей строк ніяким чином не пов`язаний з отриманням копії судового рішення, а ОСОБА_1 не повідомив про наявність перешкоди в ознайомленні в розумні строки з матеріалами справи в суді, беручи до уваги, що він був достовірно обізнаний про судове провадження 25 вересня 2022 року, і не цікавився станом його розгляду.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що постановами Київського апеляційного суду від 14 березня 2023 року, від 03 квітня 2023 року, від 21 квітня 2023 року, від 13 червня 2023 року, від 02 серпня 2023 року, від 20 жовтня 2023 року, від 20 жовтня 2023 року, від 27 листопада 2023 року, від 26 грудня 2023 року, від 17 січня 2024 року, від 12 лютого 2024 року, від 13 березня 2024 року, від 30 квітня 2024 року, від 24 червня 2024 року, від 31 липня 2024 рокусудом апеляційної інстанції було відмовлено у задоволенні заяви  ОСОБА_1  про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області  від 30 листопада 2022 року, а апеляційні скарги повернуто особі, яка її подала. Також доводи, наведені в клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, є тотожними доводам наведеним в попередніх клопотаннях, яким судом апеляційної інстанції вже було надано відповідну правову оцінку.
 
Отже, ОСОБА_1   у клопотанні про поновлення строку не наведені обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто, не залежали від  його волевиявлення, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали звернення до суду з апеляційною скаргою у визначений законом строк.
З огляду на викладене,  апеляційний суд не вбачає підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, а, відтак, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області  від 30 листопада 2022 року слід відмовити.
При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, суд не перевіряє доводи  апеляційної скарги щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки за результатами розгляду апеляційної скарги по суті.
Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також, якщо у поновленні строку відмовлено (ч. 2 ст. 294 КУпАП).
З огляду на викладене, у поновленні строку на апеляційне оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернути особі, яка її подала.  
Керуючись ст. 294 КУпАП,
 
постановив:
 
Відмовити у задоволенні клопотання  ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області  від 30 листопада 2022 року. 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернути особі, яка її подала. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду                                               Т.І. Ящук