КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

 

Єдиний унікальний номер справи № 753/2801/22                                         Головуючий у суді першої інстанції - Якусик О.В.
Номер провадження № 22-ц/824/8668/2024                                      Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2024 року                                                                                  м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Яворського М.А. (суддя-доповідач),          Кашперської Т.Ц.,           Фінагеєва В.О.,
розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про захист прав споживачів, відшкодування збитків та моральної шкоди,-
ВСТАНОВИВ:
В лютому 2022 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ФОП  ОСОБА_1 про захист прав споживачів, відшкодування збитків та моральної шкоди, відповідно до якого просила стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти, сплачені за неякісний товар у розмірі 5 989 грн, грошову компенсацію моральної шкоди в розмірі 10 000 грн, збитки у вигляді витрат по оплаті юридичних послуг у розмірі 14 200 грн, збитки по оплаті Укрпошти в розмірі 373 грн, що разом становить 30 562 грн.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 27 листопада 2020 року вона отримала замовлений через інтернет - магазин hoverboard.com.ua від ФОП ОСОБА_1 електросамокат вартістю 5 989 грн, який у липні місяці 2021 року зламався після чотиримісячного користування.
Вказано, що 18 липня 2021 року позивач за вказівкою служби підтримки інтернет-магазина hoverboard.com.ua відправила самокат у сервісний центр у м. Дніпро.
Як зазначає позивач 13 серпня 2021 року самокат був повернутий, однак у неробочому стані, про що вона повідомила службу підтримки. Після ремонту самокат повернувся без ручок і без документів, зокрема акта приймання - передачі товару.
23 серпня 2021 року позивач повторно відправила самокат на ремонт та 15 жовтня 2021 року їй надійшло повідомлення з Нової Пошти про прибуття товару, однак вона відмовилась від його отримання.
З огляду на викладені обставин позивач просить стягнути з відповідача сплачену за неякісний товар грошову суму у розмірі 5 989 грн, моральну шкоду, яку вона оцінює у 10 000 грн, завдану внаслідок порушення її прав, зміни її звичайного способу життя та необхідності витрачати свій час на вирішення даної ситуації, а також збитки у вигляді витрат по оплаті юридичних послуг у розмірі 14 200 грн.
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 24 січня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 5 989 грн коштів, сплачених за товар неналежної якості, та 2 000 грн у відшкодування моральної шкоди. В іншій частині - у позові відмовлено. Стягнуто з ФОП ОСОБА_1 в дохід Державного бюджету України судовий збір за подання позовної заяви у сумі 259,41 грн.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що ОСОБА_3 направила електросамокат відповідачу у зв`язку із тим, що останній зламався. Проте, отримавши 22 липня 2021 року вказаний самокат відповідач встановив, що він має механічні пошкодження, а саме тріщину на вилці рами переднього колеса, а також мав технічну несправність - непрацюючий «датчик Холла» на двигун-колесі. Апелянт звертає увагу, що на механічні пошкодження умови гарантії не поширюються, а «датчик Холла» міг бути пошкоджений в результаті вібрації, що притаманне при їзді по бездоріжжю. 
В апеляційній скарзі вказано, що незважаючи на те, що на механічні пошкодження умови гарантії не поширюються, а також на те, що пошкодження елементів самокату могли бути в результаті недбалої експлуатації, продавець усунув вказані пошкодження самокату за власні кошти, а саме замінив «датчик Холла» на новий, а також заварив тріщину на вилці переднього мотор-колеса, що очевидно не входить в умови гарантії. Апелянт звертає увагу, що вказана тріщина виникла в результаті недбалого використання, а саме перевищення максимально допустимого навантаження на самокат, яке складає 120 кг. 
Також апелянтом зазначено, що при повторному отриманні електросамоката від позивача 26 серпня 2021 року, відповідач отримав самокат з відірваним колесом та вилкою кріплення колеса, про що відповідач повідомив позивача. 
Таким чином, за період з 11 серпня 2021 року по 23 серпня 2021 року позивач допустила механічне пошкодження самокату, а саме: відірване колесо та відірвану вилку кріплення колеса, що не розповсюджується на умови гарантії. Вказано, що даний ремонт був тривалим, оскільки відірване колесо необхідно було замінити на нове, яке було замовлено з іншої країни за власні кошти продавця. Наголошено, що 14 жовтня 2021 року самокат повторно було надіслано на адресу позивачки після ремонту, проте остання його не забрала, товар було втрачено. Апелянт вважає, що позивач навмисно не повернула товар продавцю. Вказано, що позивачу слідувало повернути товар, після чого ставити питання про розірвання договору та повернення коштів. 
Враховуючи вищевикладене, представник ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить скасувати рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 січня 2024 року та ухвалити по справі нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі.
12 квітня 2024 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_3 , відповідно до якого зазначено, що самокат був у використанні лише чотири місяці, а не вісім, оскільки був придбаний взимку. Так, відповідач заявляє про те, що вперше самокат прийшов на ремонт маючи тріщину на вилці рами попереднього колеса, а також технічну несправність - непрацюючий «датчик Холла». Проте, жодних підтверджуючих документів про такі пошкодження самоката надано не було. Вказано, що аналогічна ситуація щодо відсутності документів про пошкодження була й у випадку повторного відправлення самоката на ремонт. ОСОБА_3 зазначає, що оскільки товар виявився неякісним, то вона вирішила від нього відмовитись та не забирати з відділення «Нової Пошти». Також у відзиві наголошено, що відправник 22 жовтня 2021 року був повідомлений про її відмову від одержання товару, проте станом на 24 листопада 2021 року відповідач не забрав самокат за правилами ТОВ «Нова Пошта» й товар було направлено до віддаленого зберігання для утилізації. Враховуючи викладене, ОСОБА_3 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 26 листопада 2020 року позивач у інтернет-магазині hoverboard.com.ua придбала електросамокат «SNS 6.5 Blue» вартістю 5 989 грн, який нею отриманий 27 листопада 2021 року від ФОП ОСОБА_1 згідно з експрес-накладною «Нової пошти» № 20450309436190 (а.с.49).
Як слідує з гарантійного талона на товар - електросамокат «SNS 6.5 g Blue», серійний номер НОМЕР_1 , строк гарантії становить 24 місяці на пристрій, 6 місяців на акумулятор (а.с.50).
Згідно з умовами гарантії вона не поширюється у разі порушення визначених цією гарантією правил експлуатації; при наявності стороннього втручання або очевидній спробі ремонту виробу в неуповноваженому сервісному центрі; при пошкоджені захисних пломб; якщо виявлені несанкціоновані зміни конструкції або схеми виробу; якщо виріб, призначений для особистих потреб, використовувався з метою отримання прибутку (прокат та ін.), а також в інших цілях, що не відповідають його прямому призначенню.
Гарантія також не поширюється на наступні несправності: механічні пошкодження і пошкодження в результаті транспортування; пошкодження зарядного пристрою; пошкодження, викликані потраплянням в середину сторонніх предметів, рідин, речовин, комах, пошкодження, викликані стихією, пожежею, побутовими факторами, зовнішнім впливом, випадковими зовнішніми факторами (викид напруги в електричній мережі вище норми, гроза і ін.), непральним підключенням, а також нещасними випадками; пошкодження, викликані невідповідністю параметрів живлення, телекомунікаційних і кабельних мереж Державним стандартам; пошкодження, викликані використанням нестандартних витратних матеріалів, адаптерів, запчастин (а.с.68).
Як зазначає позивач, внаслідок поломки товару 18 липня 2021 року згідно з експрес-накладною «Нова пошта» № 59000709464371 вона відправила самокат продавцю у сервісний центр у м. Дніпро (а.с.35, 40).
Згідно з актом приймання-передачі від 13 серпня 2021 року у відділенні ТОВ «Нова пошта» позивач отримала відповідно до експрес-накладної № 59000718602176 самокат із зауваженнями щодо змісту відправки, а саме відсутності ручок до самокату та документів (а.с.33).
В подальшому, 23 серпня 2021 року з огляду на неробочий стан самоката позивач повторно відправила його на ремонт продавцю, що підтверджується експрес-накладною № 59000722209572 (а.с.34).
Відповідно до експрес-накладної №59000742781978 від 14 жовтня 2021 року позивачу було надіслано самокат й 15 жовтня 2021 року ОСОБА_3 надійшло повідомлення з «Нової Пошти» про прибуття товару, однак вона відмовилась від його отримання. Про відмову від одержання відправлення відповідач був повідомлений ТОВ «Нова пошта» 22 жовтня 2021 року (а.с.29-31, 71, 77).
З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_3 28 грудня 2021 року надіслала на адресу відповідача ФОП ОСОБА_1 претензію, відповідно до якої вимагала виплатити на її користь грошові кошти, сплачені за неякісний товар у розмірі 6 389 грн, з яких 5 989 грн були сплачені за товар, 400 грн були сплачені за доставку, а також 10 000 грн як компенсації моральної шкоди та 14 200 грн розмір збитків у вигляді витрат по оплаті юридичних послуг (а.с.10-17, 19).
З відповіді відповідача від 18 січня 2022 року на претензію позивача вбачається, що 22 липня 2021 року продавець отримав посилку з товаром - самокатом і під час його огляду було встановлено, що він мав механічні пошкодження, а саме: тріщину на вилці рами переднього колеса, а також технічну несправність - непрацюючий «датчик Холла». Вказані несправності були усунуті відповідачем шляхом зміни «датчика Холла» на новий та заварювання тріщини на вилці переднього колеса (а.с.53-59).
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 , мотивував своє рішення тим, що прийняття товару на гарантійний ремонт, видача товару з гарантійного ремонту, встановлення наявності або відсутності недоліку/істотного недоліку в товарі підлягають обов`язковому документальному підтвердженню. Суд вказав, що у матеріалах відсутні документи щодо оформлення прийняття, видачі товару, проведення гарантійного ремонту, обов`язок оформленнях яких покладається на відповідача.
Крім того, судом також було зазначено, що всупереч вимогам закону, відповідач не довів належними засобами доказування, що недоліки товару виникли внаслідок порушення позивачем правил користування цим товаром або його зберігання. За таких обставин вимоги позивача про стягнення з відповідача сплаченої за товар грошової суми у розмірі 5 989 грн є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Крім того, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в сумі 2 000 грн, що відповідатиме принципу розумності та пропорційності. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача збитків у сумі 14 200 грн у вигляді витрат по оплаті юридичних послуг, суд виходив з того, що вказані кошти не є збитками, оскільки такі витрати не мають обов`язкового характеру та необхідних ознак збитків відповідно до приписів чинного законодавства, а факт їх наявності та розмір не знаходяться у безпосередньому причинному зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань.
Апеляційний суд повністю погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).
Згідно з пунктом 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Відповідно до положень статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до частини третьої статті 698 ЦК України до відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.
Відповідно до положень статті 675 ЦК України товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.
Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк).
Гарантія якості товару поширюється на всі комплектуючі вироби, якщо інше не встановлено договором.
Під гарантією якості товару слід розуміти ручання продавця про відсутність у товарі в момент його передачі або в інший момент, встановлений у договорі, недоліків по якості товару, що знижують його вартість або не дозволяють використовувати відповідно до мети, передбаченої договором. За загальним правилом, товар повинен відповідати вимогам по якості у момент його передачі від продавця до покупця. Це означає, що наслідки, які встановлені законодавством, зокрема частиною другою статті 678 ЦК України та частиною першою статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», при реалізації продавцем неякісної продукції настають у випадку, коли недоліки товару мали місце на час його передання покупцеві, але не були і не могли бути виявлені останнім у момент передання. Тобто вказані недоліки стосуються експлуатаційних (споживчих) властивостей товару і не пов`язані з його механічним пошкодженням, які можна виявити шляхом візуального огляду.
Відповідно до частини першої статті 676 ЦК України гарантійний строк починається з моменту передання товару покупцеві, якщо інше не встановлено договором купівлі-продажу.
Згідно статті 678 ЦК України встановлено, що покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.
У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.
Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред`явлені до продавця або виготовлювача товару.
Положення цієї статті застосовуються, якщо інше не встановлено цим Кодексом або іншим законом.
Згідно статті 679 ЦК України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві або з причин, які існували до цього моменту.
Якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.
За змістом наведеної правової норми у випадку існування гарантії щодо якості товару обов`язок доведення обставин, що звільняють продавця від відповідальності, покладається на нього.
Відповідно до частин першої, другої статті 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Продавець на вимогу споживача зобов`язаний надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.
У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.
Апеляційний суд також враховує, що згідно з положеннями пункту 18 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року № 506, передбачено, що на гарантійне обслуговування приймається товар за наявності експлуатаційних документів, пломб виробника або виконавця на товарі, якщо це передбачено експлуатаційним документом, відсутності пошкоджень товару, які могли викликати несправність, за умови дотримання вимог експлуатаційного документа щодо правил зберігання, введення в експлуатацію та використання товару за призначенням. У разі виходу товару з ладу з вини споживача (невиконання правил експлуатації), відсутності передбачених експлуатаційними документами пломб, гарантійного талона споживач втрачає право на гарантійне обслуговування.
Відповідно до пункту 30 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року № 506, під час приймання товару на гарантійний ремонт виконавець у присутності споживача перевіряє споживчі властивості товару, його комплектність, зовнішній вигляд, заводський номер, дату виготовлення, наявність пломб виробника або виконавця (за дорученням виробника) та гарантійних талонів і встановлює наявність заявленого недоліку. Товару надається номер, під яким він береться на гарантійний облік.
Після прийняття товару на гарантійний ремонт виконавець видає споживачеві квитанцію за формою N 7-гарант (додаток 9), в якій зазначаються усі недоліки та термін виконання ремонту (п.31 Порядку).
Після виконання робіт з гарантійного ремонту виконавець вилучає з експлуатаційного документа відривний талон на гарантійний ремонт, на зворотному боці якого вноситься запис про вид виконаної роботи (п. 37 Порядку).
Враховуючи наведені положення закону, прийняття товару на гарантійний ремонт, видача товару з гарантійного ремонту, встановлення наявності або відсутності недоліку/істотного недоліку в товарі підлягають обов`язковому документальному підтвердженню.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, у матеріалах справи відсутні документи щодо оформлення прийняття, видачі товару, проведення гарантійного ремонту, обов`язок оформленнях яких покладається на відповідача.
З матеріалів справи вбачається, що за змістом позовних вимог позивач заявила вимогу про повернення сплачених за товар грошових коштів, а тому умовами її задоволення та повернення сплаченої за товар грошової суми є виявлення істотного недоліку в товарі.
Згідно з пунктом 12 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.
Оцінюючи наведені сторонами обставини щодо недоліків товару, суд правильно вважав, що виявлені недоліки є істотними, оскільки вони відповідають критеріям, наведеним у пункті 12 частини першої статті 1 Закону і їх усунення потребувало більше чотирнадцяти календарних днів.
Апеляційний суд критично оцінює доводи апелянта в частині того, що отримавши на ремонт товар (самокат) ним були виявлені недоліки, які не підлягали під гарантійний ремонт (тріщина на вилці рами переднього колеса, а також відірване колесо), оскільки документально вказане підтверджено не було. 
Відповідно до положень статті 81 ЦПК України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Щодо доводів апеляційної скарги в частині того, що позивач не заявляла вимоги про розірвання договору купівлі-продажу й не повернула товар, то апеляційний суд відхиляє вказані доводи як необґрунтовані, оскільки як вбачається із матеріалів справи позивачка вирішила відмовитись від товару у зв`язку із тим, що він був неякісний й не забрала вказаний товар з пошти. ТОВ «Нова Пошта» сповістило відправника про вказану відмову від товару, а тому відповідач мав можливість забрати вказаний товар, проте не скористався цим правом. З надісланої претензії позивача на адресу відповідача вбачається, що вона не бажає більше мати товар, отриманий від відповідача й воліє отримати кошти, які за нього сплатила. Вказане свідчить про чіткий намір позивачки розірвати договір, укладений між ними. 
Апеляційний суд також відхиляє доводи апелянта в частині того, що наданий Акт з «Нової Пошти» не можна вважати належним доказом у зв`язку із не зазначенням дати і номеру накладної, оскільки згідно з актом приймання-передачі від 13 серпня 2021 року у відділенні ТОВ «Нова пошта» позивач отримала відповідно до експрес-накладної № 59000718602176 самокат із зауваженнями щодо змісту відправки, а саме відсутності ручок до самокату та документів (а.с.33).
Саме за вказаним номером експрес-накладної № 59000718602176 відповідач направив позивачу товар.
Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до пункту 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року до загальних підстав цивільно-правової відповідальності  обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди  підлягають:  наявність такої  шкоди,  протиправність  діяння  її  заподіювача,  наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним  діянням  заподіювача та   вини  останнього  в  її  заподіянні.  Суд,  зокрема,  повинен з`ясувати,  чим   підтверджується   факт   заподіяння   позивачеві моральних  чи  фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні,  в якій  грошовій  сумі  чи  в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при  цьому  виходить,  а  також інші  обставини,  що  мають  значення для вирішення спору.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист про споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) зазначено: виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.
Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 09.11.2016 у справі №6-1575цс16, спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами  Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.
Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.
Апеляційний суд вважає, що розмір моральної шкоди, який стягнутий з відповідача на користь позивача є об`єктивним та співмірним, відповідає принципу справедливості, розумності та пропорційності.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, та не можуть свідчити про його незаконність чи необґрунтованість.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому вважає дане рішення суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, що повинна бути залишена без задоволення.
Відповідно до положень статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до положень частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України. 
Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24 січня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.
 
Судді : 
 
              _______________                ________________                 ______________
              М.А.Яворський                  Т.Ц.Кашперська                   В.О.Фінагеєв