П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
31 липня 2024 року                                                                                               м. Київ
 
Справа № 760/9022/19
Провадження: № 22-ц/824/609/2024
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О., 
суддів Мережко М. В., Нежури В. А., 
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Самчук Марини Валеріївни в інтересах ОСОБА_1 
на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 13 червня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Коробенка С.В., 
у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Липківського 15» до ОСОБА_1 , третя особа: обслуговуючий кооператив «ЖБК «Комунальник-15», про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,
 
в с т а н о в и в:
 
У березні 2019 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Липківського 15» (далі - ОСББ «Липківського 15») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.
Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 , є співвласником ОСББ «Липківського 15», проте не виконує обов`язки, передбачені статутом позивача, Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а саме: не сплачує обов`язкові внески (платежі) на утримання будинку та прибудинкової території, а також не оплачує спожиту електричну енергію, чим порушує права та інтереси позивача та співвласників ОСББ.
Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 13 січня 1992 року відповідачка є власницею квартири, розташованої в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , жилою площею 48,2 кв.м, корисною 70,5 кв.м та балконом 1,80 кв.м, загальною площею 72,30 кв.м, яка перебуває в обслуговуванні позивача.
Відповідачка за період з 01 липня 2018 року по 31 березня 2019 року (09 місяців) має заборгованість по обов`язковим внескам (платежам) на утримання будинку та прибудинкової території на загальну суму 3 969 грн 27 коп., за період з 01 липня 2018 року (показники лічильника 2 201 кВт/год) по 28 лютого 2019 року (показники лічильника 5 362 кВт/год) має заборгованість по сплаті електричної енергії на загальну суму 5 310 грн 48 коп., на які в подальшому було нараховано інфляційні збитки в сумі 816 грн 55 коп. та три відсотки річних в сумі 208 грн 97 коп.
На момент подачі позову заборгованість не погашена.
02 грудня 2019 року позивачем було подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої за відповідачкою рахується заборгованість в загальному розмірі 10 097 грн 03 коп.
Заява про збільшення позовних вимог мотивована тим, що позивачем була допущена технічна помилка при визначенні ціни позову (не враховані інфляційні втрати та 3% річних). Враховуючи те, що змінилися нарахування за утримання будинку, позивачем уточнено і розмір інфляційної складової та 3% річних.
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 13 червня 2023 року позов ОСББ «Липківського 15» задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСББ «Липківського 15» витрати на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території у розмірі 10 097 грн 03 коп.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСББ «Липківскього 15» компенсацію понесених витрат, що складається із суми судового збору у розмірі 1 921 грн 00 коп.
Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Самчук М.В. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що зобов`язання щодо оплати вартості компенсації спожитої електроенергії відповідно до договору №1/3/09/11/3221 від 09 листопада 2018 року між ОСББ «Липківскього 15» та ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» виникає тільки 09 листопада 2018 року. Відповідно до зазначеного договору позивач виступає перед ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг, а саме: електричної енергії, яку споживають співвласники, в тому числі і відповідачка. Відтак відповідачка не могла знати про необхідність компенсації спожитої електроенергії до моменту укладення відповідного договору між ОСББ «Липківського 15» та ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі». Відтак вважає, що розрахунок, відповідно до якого відповідачка має заборгованість по сплаті електричної енергії за період з 01 липня 2018 року по 28 лютого 2019 року є помилковим. Виникнення у відповідачки зобов`язань перед ОСББ «Липківського 15» можливе щонайменше з 09 листопада 2018 року.
Вказує, що відповідачка не була належним чином повідомлена про рішення загальних зборів ОСББ «Липківського 15», оформлене протоколом №2 від 24 травня 2018 року, а відповідне рішення оприлюднено, як того вимагає статут ОСББ «Липківського 15» та ст.10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» не було. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСББ «Липківського 15» заперечує проти апеляційної скарги та зазначає, що позивач прийняв на себе обов`язок погасити заборгованість ОК ЖБК «Комунальник-15» перед ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» за період з липня по жовтень 2018 року, саме за електричну енергію, що підтверджується копіями додаткової угоди від 14 листопада 2018 року №110-18-е про реструктуризацію заборгованості за активну електричну енергію та відповіддю від 10 грудня 2019 року №01/3/01/4/27346.
Вказує, що ОСББ самостійно зберігає власні протоколи та має іншу процедуру повідомлення про збори - 14 днів (ч.3 ст.6 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку») та має порядок ознайомлення зі своїми рішеннями (абзац 4 ч.1 ст.14 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»).
Ухвалами Київського апеляційного суду від 22 вересня 2023 року та від 29 листопада 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
03 липня 2024 року на підставі розпорядження керівника апарату Київського апеляційного суду №518/06.1-01/24 у даній справі призначено повторний автоматизований розподіл, у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_2 від виконання службових обов`язків зі здійснення правосуддя у період з 01 липня 2024 року по 31 жовтня 2024 року, відповідно до наказу голови суду Головачова Я.В. від 24 червня 2024 року №463-ОС.
Того ж дня відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у даній справі визначено колегію суддів у складі: Невідома Т.О. - головуючий суддя, Нежура В.А., Поліщук Н.В.
Протоколом автоматизованої зміни складу колегії суддів від 19 липня 2024 року змінено суддю раніше визначеної колегії суддів Поліщук Н.В. на суддю Мережко М.В.
За правилом частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів частини 13 статті 7 ЦПК України та частини 1 статті 369 ЦПК України.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.
Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, що 14 жовтня 2017 року співвласники житлових та нежилих приміщень створили ОСББ «Липківського 15» за адресою: місто Київ, вул. Митрополита Липківського, буд.15, та зареєстрували юридичну особу позивача (дата запису: 24 квітня 2018 року, номер запису: 1 073 102 0000 036901).
Відповідно до рішення загальних зборів ОСББ «Липківського 15», оформленого протоколом №2 від 24 травня 2018 року, затверджено внесення обов`язкових внесків (платежів) на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 06 грн 10 коп. за один квадратний метр загальної площі квартири та/або нежитлового приміщення з 01 липня 2018 року.
Відповідно до рішення загальних зборів ОСББ «Липківського 15», оформленого протоколом №2 від 24 травня 2018 року, затверджено, що позивач здійснює управління багатоквартирним будинком через свої органи управління.
Згідно з пунктом №3 статуту позивача органами управління є загальні збори співвласників, правління та ревізійна комісія, що підтверджується витягом зі статуту позивача.
Позивач виступає перед ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг, а саме: електричної енергії, яку споживають співвласники (відповідач), що підтверджується договором №1/3/09/11/32210 від 09 листопада 2018 року, укладеним між позивачем та ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі».
Вартість одного кіловату електричної енергії становить 01 грн 68 коп. разом з ПДВ, що підтверджується рахунком ДТЕК №44215015/11/1 від 14 листопада 2018 року.
ОСББ «Липківського 15», як балансоутримувач, забезпечує належне утримання будинку та прибудинкової території та в повному обсязі забезпечує співвласникам необхідні житлово-комунальні та інші послуги належної якості за обґрунтованими цінами.
Для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами членів ОСББ, якими було встановлено внесок на утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 06 грн 10 коп. за один квадратний метр загальної площі квартири та/або нежитлового приміщення з 01 липня 2018 року.
У відповідності до договору купівлі-продажу квартири від 13 січня 1992 року відповідачка є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_1 , жила площа 48.2 кв.м, корисна 70.5 кв.м та балкон 1.80 кв.м, загальною площею 72.30 кв.м.
Встановлено, що в період з 01 липня 2018 року по 31 березня 2019 року відповідачка не виконувала свої обов`язки щодо оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території, не виконувала рішення загальних зборів членів (співвласників) багатоквартирного будинку, зокрема, не сплачувала відповідні внески та платежі.
За вказаний період, як вбачається зі змісту позовних вимог та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, за ОСОБА_1 утворилася заборгованість за період з 01 липня 2018 року по 31 березня 2019 року (09 місяців) по обов`язковим внескам (платежам) на утримання будинку та прибудинкової території на загальну суму 3 870 грн 45 коп., за період з 01 липня 2018 року (показники лічильника 2 201 кВт/год) по 28 лютого 2019 року (показники лічильника 5 362 кВт/год) по сплаті електричної енергії на загальну суму 5 310 грн 48 коп., на які в подальшому було нараховано інфляційні збитки в сумі 709 грн 34 коп. та три відсотки річних в сумі 206 грн 76 коп., які позивач просить стягнути на його користь.
Задовольняючи позовні вимоги ОСББ «Липківського 15», суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка порушила свої зобов`язання щодо оплати внесків на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, а також на оплату вартості компенсації спожитої електроенергії внаслідок чого виникала заборгованість, яка становить 10 097 грн 03 коп.
Перевіривши такі висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
За приписами ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
В розумінні вказаних норм закону, ОСОБА_1 є співвласником на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку  АДРЕСА_2 , в якому створено ОСББ «Липківського 15», яке здійснює управління багатоквартирним будинком через свої органи управління та зареєстроване, як юридична особа, з 01 липня 2018 року.
За змістом положень ст.1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна; представник співвласника - фізична або юридична особа, яка на підставі договору або закону має право представляти інтереси співвласника; співвласники багатоквартирного будинку - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.
Згідно зі ст.4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.
Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.
Відповідно до ст.15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник зобов`язаний, зокрема, але не виключно: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі; виконувати передбачені статутними документами обов`язки перед об`єднанням та інші.
У свою чергу, об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, зокрема: утворювати органи управління, визначати умови та розмір плати за їхню діяльність, приймати рішення про надходження та витрати коштів об`єднання; укладати договори; встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів (ст.16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»).
За положеннями ст.22 вказаного Закону для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право, зокрема: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг.
Самостійне забезпечення об`єднанням утримання і експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у багатоквартирному будинку може здійснюватися безпосередньо співвласниками, а також шляхом залучення об`єднанням фізичних та юридичних осіб на підставі укладених договорів.
Газо- та електропостачання квартир та нежитлових приміщень здійснюється на підставі договорів між їх власниками і газо- та електропостачальними організаціями відповідно до вимог законодавства.
Договори з управителем укладаються об`єднанням відповідно до закону.
Для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. За згодою правління окремі співвласники можуть у рахунок сплати таких внесків і платежів виконувати окремі роботи.
Об`єднання оплачує холодну та гарячу воду, теплову та електричну енергію, природний газ, комунальні послуги за цінами (тарифами), встановленими для населення, крім частини таких послуг, що оплачуються власниками нежитлових приміщень.
Згідно з п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Положеннями ст.5 цього Закону визначено, що до житлово-комунальних послуг належать:
1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.
Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема, прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку;
2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Згідно ст.9 цього Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Як встановлено судом вище, 24 травня 2018 року загальними зборами ОСББ «Липківського 15» (протокол №2 від 24 травня 2018 року) був затверджений розмір внесків, що спрямовуються на утримання/управління та експлуатацію будинку та прибудинкової території та забезпечення (у разі необхідності) власників житлово-комунальними послугами, строк оплати яких встановлено не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим.
Крім того, ОСББ «Липківського 15» виступає перед постачальниками електричної енергії колективним споживачем (замовником) житлово-комунальних послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, яку споживає відповідач.
Відповідно до ч.7 ст.18 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» місцева державна адміністрація регулює ціни та тарифи за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг підприємствами, а також визначає і встановлює норми їх споживання, здійснює контроль за їх додержанням.
Згідно з ч.2 ст.14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.
Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується щомісячно, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або формами, затвердженими в установленому порядку.
Відповідачка, заперечуючи проти позову вказувала на те, що зобов`язання щодо оплати вартості компенсації спожитої електроенергії відповідно до договору №1/3/09/11/3221 від 09 листопада 2018 року між ОСББ «Липківскього 15» та ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» виникає тільки 09 листопада 2018 року. Відповідно до зазначеного договору позивач виступає перед ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг, а саме: електричної енергії, яку споживають співвласники, в тому числі і відповідачка. Відтак відповідачка не могла знати про необхідність компенсації спожитої електроенергії до моменту укладення відповідного договору між ОСББ «Липківського 15» та ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі». Відтак вважає, що розрахунок відповідно до якого відповідачка має заборгованість по сплаті електричної енергії за період з 01 липня 2018 року по 28 лютого 2019 року є помилковим. Виникнення у відповідачки зобов`язань перед ОСББ «Липківського 15» можливе щонайменше з 09 листопада 2018 року.
Колегія суддів вважає вказані вище доводи скаржника такими, що заслуговують на увагу, виходячи з наступного.
Згідно з положеннями ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).
У ч.2 ст.89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Так, відповідно до угоди №110-18-е про реструктуризацію заборгованості за активну електричну енергію за договором №44215 від 09 листопада 2018 року про постачання електричної енергії від 14 листопада 2018 року ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» (Кредитор) з одного боку та ОСББ «Липківського 15» (Боржник) уклали дану угоду про те, що боржник визнає та підтверджує заборгованість перед кредитором за договором про постачання електричної енергії від 09 листопада 2018 року №44215 (особовий рахунок НОМЕР_1 ) сумою 114 723 грн 84 коп., за активну електричну енергію, у т.ч. ПДВ 19 120 грн 64 коп., станом на 14 листопада 2018 року.
Із листа ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» №01/3/01/4/27346 від 10 грудня 2019 року слідує, що у період з 10 грудня 1991 року по 09 листопада 2018 року електрозабезпечення житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , здійснювалося на підставі договору про постачання електричної енергії від 10 грудня 1991 року №5132, укладеного між ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» та ОК «ЖБК «Комунальник-15». 14 листопада 2018 року укладено угоду №110-18-е про реструктуризацію заборгованості між ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» та ОСББ «Липківського 15» на суму 114 723 грн 84 коп. (відпуск товарної продукції за період 01 серпня 2018 року по дату укладення угоди) терміном на 6 місяців, умови якої виконані у повному обсязі.
Разом з тим, в наданих позивачем суду документах відсутня інформація щодо наявності заборгованості за активну електричну енергію у відповідачки ОСОБА_1 у період із 01 липня 2018 року до 09 листопада 2018 року. ОСББ «Липківського 15» виконало умови щодо погашення заборгованості на суму 114 723 грн 84 коп. (відпуск товарної продукції за період 01 серпня 2018 року по дату укладення угоди) у повному обсязі, проте колегія суддів вважає, що позивачем не доведено, що дана заборгованість складається, в тому числі, із заборгованості ОСОБА_1 по сплаті електричної енергії.
Крім того, колегія суддів враховує, що до 09 листопада 2018 року електрозабезпечення житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , здійснювалося на підставі договору про постачання електричної енергії від 10 грудня 1991 року №5132, укладеного між ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» та ОК «ЖБК «Комунальник-15».
З матеріалів справи вбачається, що відповідачкою здійснювалася сплата за електроенергію згідно до рахунків-повідомлення, зокрема, за жовтень 2018 року у розмірі 541 грн 33 коп. (а.с.72, т.1) та за листопад 2018 року у розмірі 668 грн 64 коп. (а.с.70, т.1). При цьому, в даних рахунках-повідомленнях відсутня інформація щодо наявності у ОСОБА_1 заборгованості перед ОК «ЖБК «Комунальник-15» по сплаті електричної енергії.
Таким чином, колегія суддів вважає, що за ОСОБА_1 перед ОСББ «Липківського 15» утворилася заборгованість за період з 01 липня 2018 року по 31 березня 2019 року (09 місяців) по обов`язковим внескам (платежам) на утримання будинку та прибудинкової території на загальну суму 3 870 грн 45 коп., яка відповідно до розрахунку збільшення позовних вимог (а.с.94, т.1) складається із заборгованості за липень 2018 року у розмірі 430 грн 05 коп., за серпень 2018 року у розмірі 430 грн 05 коп., за вересень 2018 року у розмірі 430 грн 05 коп., за жовтень 2018 року у розмірі 430 грн 05 коп., за листопад 2018 року у розмірі 430 грн 05 коп., за грудень 2018 року у розмірі 430 грн 05 коп., за січень 2019 року у розмірі 430 грн 05 коп., за лютий 2019 року у розмірі 430 грн 05 коп., за березень 2019 року у розмірі 430 грн 05 коп., та за період з 09 листопада 2018 року по 28 лютого 2019 року по сплаті електричної енергії на загальну суму 1 626 грн 24 коп., яка відповідно до розрахунку збільшення позовних вимог (а.с.94, т.1) складається із заборгованості за листопад 2018 року у розмірі 188 грн 16 коп. (856 грн 80 коп. (заборгованість виставлена позивачем відповідачці) - 668 грн 64 коп. (сплачені кошти відповідачкою попередньому надавачу послуг з постачання електричної енергії)), за грудень 2018 року у розмірі 386 грн 40 коп., за січень 2019 року у розмірі 571 грн 20 коп., за лютий 2019 року у розмірі 480 грн 48 коп.
Позивач, крім вищевказаної суми заборгованості, просив також стягнути з позивача інфляційні втрати та 3 % річних.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачене ч.2 ст.625 ЦК України нарахування відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року у справі №6-49цс12 і постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі   №14-446цс18.
При цьому, нарахування позивачем 3% річних і інфляційних втрат на підставі ч.2 ст.625 ЦК України за період з 01 липня 2018 року до 31 березня 2019 року, виходячи з суми заборгованості 9 180 грн 93 коп., колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки саме в такому розмірі, на думку позивача, заборгованість виникла за його розрахунками лише 31 березня 2019 року. Оскільки заборгованість нараховувалась позивачем щомісяця, тому до розрахунку слід брати щомісячну суму нарахованої заборгованості.
При проведенні розрахунку інфляційних втрат та трьох процентів річних колегія суддів керується методикою розрахунку, яка визначена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц (провадження           №14-446цс18), а саме, інфляційні втрати розраховується за формулою: [Сума боргу] ? [Індекс інфляції] ? 100% - [Сума боргу], а три проценти річних розраховується за формулою: [Сума боргу] ? [Процентна ставка] ? 100% ? 365 днів ? [Кількість днів].
Врахувавши вищевказане, суд апеляційної інстанції визначив загальну заборгованість: 95 грн 50 коп. інфляційних втрат та 32 грн 74 коп. 3% річних на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, які розраховані по 31 березня 2019 року, з яких: з 21 серпня 2018 року - 32 грн 33 коп. (інфляційне збільшення) + 07 грн 25 коп. (штрафні санкції); з 21 вересня 2018 року - 23 грн 71 коп. (інфляційне збільшення) + 06 грн 15 коп. (штрафні санкції); з 21 жовтня 2018 року - 16 грн 12 коп. (інфляційне збільшення) + 05 грн 09 коп. (штрафні санкції); з 21 листопада 2018 року - 09 грн 96 коп. (інфляційне збільшення) + 03 грн 99 коп. (штрафні санкції); з 21 грудня 2018 року - 09 грн 30 коп. (інфляційне збільшення) + 04 грн 22 коп. (штрафні санкції); з 21 січня 2019 року - 04 грн 08 коп. (інфляційне збільшення) + 03 грн 49 коп. (штрафні санкції); з 21 лютого 2019 року - 0 грн 00 коп. (інфляційне збільшення) + 01 грн 73 коп. (штрафні санкції); з 21 березня 2019 року - 0 грн 00 коп. (інфляційне збільшення) + 0 грн 82 коп. (штрафні санкції).
За таких підстав, з відповідачки ОСОБА_1 підлягає стягненню 95 грн 50 коп. інфляційних втрат та 32 грн 74 коп. 3% річних на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, виходячи з розрахунку щомісячних розмірів заборгованості та періоду, протягом якого відповідач має нести відповідальність за порушення грошового зобов`язання.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за період з 01 липня 2018 року по 31 березня 2019 року (09 місяців) по обов`язковим внескам (платежам) на утримання будинку та прибудинкової території на загальну суму 3 870 грн 45 коп.
Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Виходячи із вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов правильних в цілому висновків про стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості по обов`язковим внескам (платежам) на утримання будинку та прибудинкової території, разом із тим, висновки суду першої інстанції щодо розміру заборгованості за період з 01 липня 2018 року (показники лічильника 2 201 кВт/год) по 28 лютого 2019 року (показники лічильника 5 362 кВт/год) по сплаті електричної енергії на загальну суму 5 310 грн 48 коп., на які в подальшому було нараховано інфляційні збитки в сумі 709 грн 34 коп. та три відсотки річних в сумі 206 грн 76 коп., здійснені в результаті неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, та з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, фактичним обставинам справи, що відповідно до вимог ст.376 ЦПК України є підставами для зміни рішення в цій частині та зменшення розміру стягнутої заборгованості до 5 624 грн 93 коп., відповідно до зменшення суми заборгованості по електроенергії до 1 626 грн 24 коп., 3% річних до 32 грн 74 коп., інфляційних втрат до 95 грн 50 коп., а також зменшення суми судового збору до 1 069 грн 98 коп. пропорційно до задоволених на 55,70% вимог (задоволено 5 624 грн 93 коп. з заявлених до стягнення 10 097 грн 03 коп.).
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що відповідачка не була належним чином повідомлена про рішення загальних зборів ОСББ «Липківського 15», оформленого протоколом №2 від 24 травня 2018 року, а відповідне рішення оприлюднено, як того вимагає статут ОСББ «Липківського 15» та ст.10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», то колегія суддів вважає такі твердження необґрунтованими, виходячи з такого.
Згідно п.3.11. статуту ОСББ «Липківського 15» рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Рішення загальних зборів мають вищу юридичну силу щодо рішень інших органів управління об`єднання. Загальні збори своїм рішенням можуть у будь-який час скасувати або визнати таким, що втратило чинність, рішення будь-якого іншого статутного органу об`єднання, зокрема, правління та ревізійної комісії (ревізора) об`єднання. Рішення загальних зборів оприлюднюється шляхом розміщення його тексту в місцях загального користування будинку, на сторінці ОСББ «Липківскього 15» на сайті «ОСББ-online» https://osbb-online.com. Співвласники мають право знайомитися з рішеннями (протоколами) загальних зборів, затвердженими такими рішеннями документами та за власний рахунок робити з них копії та виписки за винятком копіювання документів, котрі містять персональні дані інших співвласників. Рішення загальних зборів може бути оскаржене в судовому порядку.
Скаржником не доведено того, що ОСББ «Липківського 15» не виконано вимоги статуту в частині повідомлення співвласників будинку про прийняті рішення.
Крім того, матеріали справи не містять доказів оскарження рішення зборів від 24 травня 2018 року.
Посилання скаржника на те, що судом першої інстанції не враховані докази сплати платежів ОСОБА_1 на утримання будинку та прибудинкової території та за спожиту електроенергію не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до протоколу загальних зборів ОСББ «Липківського 15», проведених 24 травня 2018 року, прийнято рішення, що позивач здійснює управління багатоквартирним будинком через свої органи управління, вчинивши всі необхідні дії відповідно до чинного законодавства та прийнято в управління будинок за адресою: АДРЕСА_2 .
Надані стороною відповідачки квитанції сплачені вже після 01 липня 2018 року не можуть бути зараховані в рахунок оплати заборгованості по внескам, оскільки вони сплачені на користь КП «ГІОЦ» та ОК «ЖБК «Комунальник-15», а не на користь позивача - ОСББ «Липківського 15». Також матеріали справи не містять доказів того, що КП «ГІОЦ» та ОК «ЖБК «Комунальник-15» перераховували кошти на рахунок позивача в рахунок оплати послуг наданих відповідачам.
Апеляційний враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
Керуючись  ст.ст. 369, 374, 376, 382, 384  ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу адвоката Самчук Марини Валеріївни в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 13 червня 2023 року змінити.
Зменшити витрати на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Липківського 15», з 10 097 грн (десять тисяч дев`яносто сім) 03 коп. до 5 624 грн (п`ять тисяч шістсот двадцять чотири) 93 коп.
У зв`язку з чим зменшити суму судового збору, яка підлягає стягненню ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Липківського 15», з 1 921 грн (одна тисяча дев`ятсот двадцять один) 00 коп. до 1 069 грн (одна тисяча шістдесят дев`ять) 98 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.     

Головуючий                                                                                         Т. О. Невідома

Судді                                                                                                     М. В. Мережко

                                                                                                               В. А. Нежура