Справа № 308/5028/24

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        17 вересня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
               судді-доповідача - Кожух О.А.,
               суддів - Собослоя Г.Г., Мацунича М.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, без проведення судового засідання, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 червня 2024 року у справі №308/5028/24 (головуючий суддя Бедьо В.І., повний текст рішення складено 25.06.2024), за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради щодо збільшення розміру стягуваних аліментів,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2024 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру стягуваних аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що протягом останніх шести років самостійно займається вихованням та утриманням своєї доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..
Згідно свідоцтва про народження дитини - ОСОБА_3 , її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Зазначає, що рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 30.08.2018 шлюб між позивачем та ОСОБА_1 було розірвано.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.10.2021 було визначено місце проживання доньки Ренати з позивачем та стягнуто з відповідачки аліменти в розмірі 1300 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, які відповідачка не сплачувала, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 43 437 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам. Позивач вказує, що у зв`язку з постійним зростанням цін на найнеобхідніше, раніше визначені рішенням суду аліменти в розмірі 1300 грн. - є недостатніми. Позивач просив позбавити ОСОБА_1 батьківських прав щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та збільшити розмір стягуваних аліментів до 2500 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 25 червня 2024 року позов задоволено частково. 
Збільшено розмір стягуваних аліментів із  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2  з 1300 грн. щомісячно на 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше як 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. 
Відмовлено у задоволенні позову щодо позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав.
Задовольняючи позов в частині збільшення суми стягуваних аліментів суд першої інстанції врахував матеріальне становище сторін, виходив з принципу рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей та врахував вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 

Короткий зміст вимог та доводи апеляційної скарги, позиція інших учасників справи

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду, відповідачка оскаржила його в апеляційному порядку. Просить рішення Ужгородського міськрайонного суду від 25.06.2024 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовної заяви відмовити у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того що висновки суду є передчасними, а обставини, які суд визнав встановленими - недоведеними. Вказує, що позивачем у справі не надано належних та допустимих доказів у підтвердження обставин, які дають змогу встановити наявність достатніх підстав для збільшення розміру аліментів визначених рішенням суду. Зазначає, що судом не було перевірено обставини, передбачені ст..182 Сімейного кодексу, які мають враховуватись судом при визначенні розміру аліментів. Апелянт стверджує, що позивач ОСОБА_2 не обґрунтував та не довів, що розмір аліментів, які сплачуються відповідачкою на утримання малолітньої дочки, є недостатніми для належного утримання дитини, що є його процесуальним обов`язком, а суд, задовольняючи позовну вимогу в даній частині, не мотивував таке рішення.
На вказану апеляційну скаргу позивачем подано відзив, у якому ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Вказує, що відповідача з початком повномасштабної війни виїхала до Німеччини та має змогу сплачувати більший розмір аліментів, проте свідомо не бажає витрачати кошти для гідного життя доньки та вживає всіх засобів для залишення суми аліментів у розмірі 1300 грн. на місяць, що в еквіваленті на євро становить всього 29 Євро на місяць та менше 1 євро на добу.

Межі розгляду справи апеляційним судом

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що рішення місцевого суду оскаржується лише в частині збільшення розміру аліментів, розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати виходячи з наступного.

Фактичні обставини справи за застосовані норми права

       Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 25.10.2013 р., виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Воловецького району управління юстиції у Закарпатській області (а.с. 14).
       Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 30.08.2018 розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який був укладений 22.06.2013. Цим рішенням ухвалено малолітню доньку сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити проживати разом з матір`ю (а.с.15).
       Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.10.2021 за позовом ОСОБА_2 визначено місце проживання дитини ОСОБА_3 з батьком - ОСОБА_2 - та присуджено з ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки в розмірі 1300 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.16-20).

       Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права

       Згідно з ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
       За нормами частин 1 та 2 ст.141 СК України мати, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
       Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
       Згідно положень ч. ч. 1-3 статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.        Відповідно до п. п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
       Відповідно до положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
       Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
       Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
       Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
       Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
       Отже, у статті 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів.
Таким чином, особа, яка одержує аліменти, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, змінився сімейний стан чи стан його здоров`я чи дитини, або ж покращилося матеріальне становище, змінився сімейний стан (зменшилась кількість утриманців) чи стан здоров`я платника аліментів.
При вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.
Апелянт не погоджується з висновками суду, зазначивши у апеляційній скарзі, що позивачем не надано доказів у підтвердження обставин, які дають змогу встановити наявність достатніх підстав для збільшення розміру аліментів.
       Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.
       За змістом ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України,  цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
       Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 просив збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішення суду, посилаючись на збільшення витрат на утримання дитини у зв`язку зі зростанням цін на продукти харчування, одяг, взуття, шкільне приладдя, засоби гігієни, ліки та підвищенням рівня прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
       Виходячи з положень статей 182, 192 СК України, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я, зміни сімейного стану сторін.
       Однак, при пред`явленні позову про збільшення розміру аліментів, визначених у твердій грошовій сумі, а саме 2500 грн, позивачем не доведено та не надано належних та допустимих доказів того факту, що після ухвалення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів змінився матеріальний або сімейний стан платника (покращився) або одержувача аліментів (погіршився), виникли інші обставини, що відіграють суттєве значення в житті сторін чи їхньої неповнолітньої дитини, що є підставою для збільшення розміру аліментів.
       До позовної заяви позивачем додано довідку вих№1 від 10.01.2024 від ФОП ОСОБА_4 Студія дитячого розвитку Амбрела (а.с.24). З вказаної довідки вбачається, що донька сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує заняття з англійської мови та сучасних танців з 23 листопада 2020 року.
       Відвідування дитиною занять з танців, вивчення англійської мови за своєю суттю належать до додаткових витрат, стягнення яких здійснюється шляхом пред`явлення відповідного позову в порядку, передбаченому чинним законодавством.        
       Разом з тим, з рішення Ужгородського міськрайонного суду від 27.10.2021 вбачається, що під час присудження для стягнення з відповідачки аліментів у розмірі 1300 грн. судом першої інстанції було встановлено, що дохід позивача - фізичної особи-підприємця - за 2020 рік складав 959422 грн. (а.с.17). Звертаючись із позовною заявою про збільшення розміру аліментів ОСОБА_2 не вказував про погіршення свого матеріального становища з часу присудження аліментів. У своїх доводах позивач вказує на те, що оскільки відповідачка перебуває за кордоном - в Німеччині, то сума аліментів у розмірі 1300 грн є надто малою, оскільки, як зазначив у відзиві, по німецьким міркам становить всього 29 Євро. Доказів щодо розміру доходів відповідачки суду не подано.
       Колегія суддів, вважає за необхідне зазначити, що під час задоволення позовної заяви в частині стягнення аліментів місцевим судом не було враховано зміни сімейного стану відповідачки.
       Так, апеляційним судом встановлено що в рішенні Ужгородського міськрайонного суду від 27.10.2021 зазначено, що відповідач перебуває у працездатному віці, інших утриманців немає (а.с.19).
       Однак, з матеріалів справи вбачається, що у відповідачки на утриманні є ще малолітній син. Про це відповідачка зазначала у відзиві до позовної заяви (а.с. 54), а також підтверджується фотографіями, приєднаними до відзиву (а.с.75, 76, 77, 85). Матеріали справи також не містять відомостей про розмір доходів відповідачки та чи покращився її матеріальний стан з часу присудження судом аліментів.
       Таким чином, розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, позивач не виконав вимог закону щодо належного обґрунтування та доказування позову. ОСОБА_2 не обґрунтував позовні вимоги доказами, не навів підстави для збільшення розміру стягуваних аліментів, а суд першої інстанції, стягуючи з відповідача аліменти в збільшеному розмірі не навів належного обґрунтування щодо наявності підстав для зміни розміру стягуваних аліментів з врахуванням положень ст. 182 СК України щодо погіршення стану здоров`я дитини, погіршення матеріального становища стягувача чи достатності заробітку (доходу) платника аліментів. 
       Посилання місцевого суду на збільшення розміру прожиткового мінімуму як на підставу для збільшення розміру присуджених аліментів не відповідає вимогам закону та практиці Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2019 у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено правовий висновок про те, що тлумачення частини третьої статті 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, але є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості. Законом України від 3 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.
Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.
Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Згідно із ст. 16 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» спори з питань індексації грошових доходів підлягають розгляду в судовому порядку.
Статтею 9 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів.
З викладеного вбачається, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, повинна проводитись відповідно до вищевказаного законодавства органом виконавчої служби або підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами - підприємцями, які провадять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів.
Отже, тривале зростання загального рівня цін, що відображує зниження купівельної спроможності грошової одиниці (інфляція) саме по собі не потребує звернення отримувача аліментів до суду з відповідним позовом про збільшення розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, оскільки законодавством передбачено відповідний механізм індексації (підвищення) розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі.
Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів.
Як вбачається з наявної в матеріалах справи інформації, наданої Свалявським відділом ДВС у Мукачівському районі, така індексація при визначенні суми аліментів, яка підлягає до стягнення, державним виконавцем проводиться, і, зокрема, за червень 2024 року до стягнення було визначено 1598 гривень, що становить 50 % прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років у 2024 році (а.с. 125-128). 
Отже, доводи позивача не є підставою для задоволення вимог про збільшення розміру аліментів, оскільки сам по собі факт зміни цін, наявності інфляції не може бути підставою для задоволення заявлених позовних вимог, а є підставою для проведення індексації розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, у порядку, передбаченому чинним законодавством.
       
       Висновки апеляційного суду

       Враховуючи, що позивачем не доведено суттєвого покращення матеріального стану відповідачки з часу встановлення їй аліментних зобов`язань, а також погіршення матеріального стану позивача, зважаючи на те, що обов`язок по утриманню дітей покладається на обох батьків, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення. 
       Зважаючи на викладене, через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права, рішення місцевого суду слід скасувати з підстав, передбачених п.п. 1, 4 ст. 376 ЦПК України, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. 
       Керуючись статтями 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
       Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 червня 2024 року в частині збільшення розміру стягуваних аліментів - скасувати.
В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру стягуваних аліментів - відмовити. 
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
       Повне судове рішення складено 17 вересня 2024 року.

Суддя-доповідач:

Судді: