П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  600/8152/23-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Лелюк Олександр Петрович 
Суддя-доповідач -  Залімський І. Г.   
22 липня 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Залімського І. Г. 
суддів:  Сушка О.О.  Мацького Є.М. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась до Чернівецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, у якому просила:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу";
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 15 грудня 2023 року пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", виходячи із довідок від 14 грудня 2023 року № 85 та № 86.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 15.03.2024 позов задоволено частково, ухвалено:
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії/переведення з одного виду пенсії на інший від 15 грудня 2023 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії/переведення з одного виду пенсії на інший від 15 грудня 2023 року та додані до неї документи відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за 1566/11846, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому судовому рішенні.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням у частині задоволення позову, відповідач подав апеляційну скаргу, в яких просить рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 15.03.2024 скасувати у відповідній частині, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що згідно зістаттею 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Отже, посадові особи органів місцевого самоврядування не мають права на призначення (переведення) на пенсію за Законом України «Про державну службу». Також відповідач зазначив, що зважаючи на те, що посадовим особам контролюючих органів згідно зі статтею 343-1 Податкового кодексу України присвоюються спеціальні звання, а не ранги державних службовців, відповідно такі посади не належать до посад, віднесених до категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України. 
Позивач не подав відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.05.2024, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, 27.08.2019 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
15.12.2023 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про призначення/перерахунок пенсії, в якій просила перевести на інший вид пенсії.
Додатково до заяви позивач надала оригінали довідки №85 від 14.12.2023 року про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця та довідки №86 від 14.12.2023 року про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.
Крім того, 15 грудня 2023 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області з адвокатським запитом, в якому просила перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію на умовах Закону України «про державну службу» №889-VIII, на підставі її заяви від 15 грудня 2023 року, виходячи із фактичної заробітної плати за посадою, яку вона обіймала при звільненні з державної служби, з урахуванням довідок від 14 грудня 2023 року №85 та №86.
Листом №2400-1702-8/53855 від 21 грудня 2023 року Головне управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області повідомило представника позивача, що для визначення права та доцільності переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» гр. ОСОБА_1 необхідно звернутися до найближчого відділу обслуговування громадян (сервісного центру), надавши при цьому відповідну заяву та довідки про заробітну плату державного службовця. Також проінформовано, що посадові особи органів місцевого самоврядування не мають права на призначення (переведення) на пенсію за Законом України «Про держану службу». Крім цього, повідомлено, що зважаючи на те, що посадовим особам контролюючих органів згідно зі статтею 343-1 Податкового кодексу України присвоюються спеціальні звання, а не ранги державних службовців, відповідно такі посади не належать до посад, віднесених до категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України.
Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернулася до суду.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що увраховуючи неналежний розгляд відповідачем заяви позивача про призначення пенсії/переведення з одного виду пенсії на інший від 15 грудня 2023 року, відповідач діяв не у спосіб, встановлений законодавством, наявні підстави для визнання протиправними дій відповідача щодо розгляду указаної заяви із зобов`язанням повторно її розглянути у відповідності до Порядку №22-1 з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні.
Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції та враховує наступне.
Згідно із пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (Порядок №283), до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.
Порядок №283 втратив чинність у зв`язку із затвердженням 25.03.2016 постановою № 229 Кабінету Міністрів України нового Порядку обчислення стажу державної служби.
Згідно із п. 4 Порядку № 229 до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".
У пункті 4 частини 2 статті 46 Закону № 889-VIII визначено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».
Отже, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», входить до стажу державної служби.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 26 червня 2018 року по справі №735/939/17.
Відповідно до статті 41.1 Податкового кодексу України контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.
Пунктом 2 Порядку №283 визначено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової служби.
Пунктом 342.4 статті 342 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.
Статтею 344 ПК України встановлено, що пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених законом України "Про державну службу".
Тому, період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Відповідно до п. 2 розд. ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII, з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 28.12.1993 № 3723-XII (Закон № 3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.
Згідно із п.10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Відповідно до п. 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Отже, умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-XII і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №822/524/18, у постанові Верховного Суду від 02.04.2020 у справі №687/545/17.
Отже, позивач має стаж на посаді державної служби понад 10 років, станом на 01.05.2016 позивач працювала на посаді, робота на якій зараховується до державної служби, а тому й має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 889-VIII, у зв`язку з чим оскаржуване рішення відповідача є протиправним, та підлягає скасуванню.
Відповідно до частини 3 статті 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
З урахуванням наведено, здійснивши апеляційний розгляд даної справи в межах апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що доводи відповідача не спростовують висновок суду першої інстанції про неналежний розгляд відповідачем заяви позивача про призначення пенсії/переведення з одного виду пенсії на інший від 15.12.2023 та наявність у зв`язку із цим підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо розгляду указаної заяви із зобов`язанням повторно її розглянути у відповідності до Порядку №22-1 з урахуванням висновків суду.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції  правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Залімський І. Г.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сушко О.О.    Мацький Є.М.