ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/2708/24  Номер провадження 33/814/908/24	Головуючий у 1-й інстанції Малтиз А. В.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,
За участю секретаря Дороженка Р.Г.,
Захисника-адвоката Сіромахи М.А.,
розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скарг ою захисника Сіромахи Марка Анатолійовича, який діє в інтересах  ОСОБА_1  на постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 травня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 травня 2024 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та піддано стягненню у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Згідно з постановою судді, 03.03.2024, близько 02:05 год. в м. Кременчуці по вул. Б. Хмельницького, 3б, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Opel Insignia, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, на місці зупинки та в медичному закладі, водій відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

Не погодившись з постановою суду першої інстанції захисник Сіромаха М.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження по справі.
Вказує на відсутність доказів факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що доводиться долученими до справи відеозаписами, оскільки автомобіль не перебував в русі, а був припаркований біля в`їзду до двору.
Зазначає, що в порушення Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, поліцейські не пропонували пройти огляд на місці, не надали направлення до медичного закладу.
Вказує, що склад правопорушення інкримінований ОСОБА_1 не відповідає диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП.

Окрім того, в апеляційній скарзі захисником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтоване тим, що розгляд справи 02 травня 2024 року відбувся без участі правопорушника та захисника, а копію постанови отримано 22 травня 2024 року, після чого засобами поштового зв`язку була подана апеляційна скарга.
Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку, приходжу до висновку про наявність підстав для його задоволення. 
Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не приймав участь в судовому засіданні під час розгляду справи, як і його захисник. Копія постанови суду від 02.05.2024 була отримана захисником 22.05.2024 в приміщенні суду, після чого в 10-ти денний строк засобами поштового зв`язку була подана апеляційна скарга.
Зазначені обставини свідчать про наявність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, як пропущеного з поважних причин.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до висновку про відсутність підстав для її задоволення. 
Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у  ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.
Висновки суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.
Зокрема такими доказами по справі є:
протокол серії ААД №434969 складений 03.03.2024 про адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , в зв`язку з відмовою останнього від проходження огляду на стан сп`яніння, з особистими поясненнями «Не згоден. Не керував транспортним засобом»,
записи з відеореєстратора, бодікамер працівників поліції та камери спостереження,
направлення на огляд водія транспортного засобу, 
рапорт працівника поліції.
Зазначені докази містять фактичні дані про подію скоєного правопорушення та не були спростовані притягнутим ОСОБА_1 та його захисником.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не спростовують висновків районного суду та не містять підстав, які виключають провадження у справі про адміністративне правопорушення в розумінні положень п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.
Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема свідома відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

З долучених до матеріалів справи відеозаписів вбачається під`їзд працівників поліції в комендантську годину до припаркованого з увімкненим двигуном автомобіля Opel Insignia, д.н.з. НОМЕР_1 , на водійському сидіння якого перебуває ОСОБА_1 .
Останній не заперечував перебування в стані алкогольного сп`яніння, пояснюючи, що він не керує авто, а чекає водія, прогріваючи двигун та салон.
Під час спілкування з ОСОБА_1 , а в подальшому і його дружиною, яка вийшла з будинку, останні пояснювали, що були в гостях, потім прийшли пішки додому та вирішили загнати авто у двір багатоповерхівки. При цьому вказані особи плуталися в своїх свідченнях, де саме перебувала машина, хто заїжджав до воріт та кому потрібно було перепаркувати авто у двір та вказували, що вживали алкогольні напої.
З огляду на явні ознаки у ОСОБА_1 алкогольного сп`яніння, останньому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння на місці, на що останній категорично не погоджувався, оскільки не вважав себе водієм та заперечував факт керування.
Вказані дії ОСОБА_1 працівниками поліції були розцінені як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що стало підставою для складання протоколу за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Доводи захисника щодо відсутності задокументованого факту керування ОСОБА_1 , транспортним засобом, не приймаються до уваги, оскільки спростовуються зібраними по справі доказами в їх сукупності.
Так, самі по собі пояснення як ОСОБА_1 , так і жінки на відео (зі слів останнього - цивільна дружина) є суперечливими та не послідовними в частині хто і коли керував транспортним засобом «Трохи перегнали авто, щоб заїхати у двір» (02:10 год.), «Автомобілем не користувались, з гостей йшли пішки». 
Допитаний в якості свідка в місцевому суді поліцейський ОСОБА_2 , який складав протокол відносно ОСОБА_1 , пояснив, що вказане авто рухалося по місту під час комендантської години. Під час переслідування, ТЗ зник з виду, а в подальшому був знайдений біля будинку по вул. Б. Хмельницького, 3в, з увімкненим двигуном, за кермом якого перебував саме ОСОБА_1 .
Доказом керування також є долучений відеозапис з камери спостереження будівлі, на якій зафіксовано спілкування чоловіка та жінки біля авто на парковці, рух жінки вулицею, сідання чоловіка за кермо та подальший рух автомобіля. 
З рапорту поліцейського ОСОБА_3 вбачається, що працівниками поліції було взято відео з камер спостереження автомийки по вул. Богдана Хмельницького, 20б, на яких чітко вбачається, що чоловік сів за кермо та почав рух транспортним засобом, а жінка навіть не сідала в авто.
Таким чином апеляційний суд приходить до висновку, що зібрані докази в своїй сукупності доводять факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
Посилання апелянта на порушення працівниками поліції Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, а саме відсутність пропозиції ОСОБА_1 пройти огляд є безпідставними та спростовуються долученими відеозаписами, на яких останній категорично відмовляється, заперечуючи при цьому факт керування авто. 
Також спростовуються відеозаписам твердження щодо не роз`яснення особі його прав.
Щодо невірного викладу на думку захисника обставин скоєного правопорушення, а саме не відповідність складу інкримінованого правопорушення диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, останні є помилковими.
Так, поліцейським в протоколі зазначено, що водій керував ТЗ з ознаками алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, що вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 130 КУпАП, яка передбачає відповідальність саме за наявністю 2 кваліфікуючих ознак - керування з ознаками сп`яніння та відмову від проходження огляду.

Таким чином, під час апеляційного перегляду по справі не встановлено порушень працівниками поліції вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння, наявність яких могла свідчить про безпідставне притягнення ОСОБА_1 до відповідальності. 
За вказаних обставин, наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про невчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Адміністративне стягнення на правопорушника накладено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.
Порушень законодавства, які ставили-б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що постанова судді про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про поновлення строку задовольнити.
Поновити захиснику Сіромасі Марку Анатолійовичу, який діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 травня 2024 року, як пропущений з поважних причин.
Апеляційну скаргу захисника Сіромахи Марка Анатолійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02 травня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                         О.І. Обідіна