ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року	Львів	Справа № 300/7289/23 пров. № А/857/3479/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                               Гуляка В.В.
суддів:                                                    Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській, 
на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 січня 2024 року (суддя – Боршовський Т.І., час ухвалення – не зазначено, місце ухвалення - м. Івано-Франківськ, дата складання повного тексту – не зазначено), 
в адміністративній справі №300/7289/23 за позовом ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 

                                                              встановив:

У жовтні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просив: 1) визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо не здійснення перерахунку пенсії позивача за віком з врахуванням доходів від здійснення підприємницької діяльності за період з 01.01.1995 по 31.03.1996 на підставі довідки про заробітну плату для обчислення пенсії №1 від 10.11.2021, виданої ФОП ОСОБА_1 , долученої до заяви про перерахунок пенсії від 30.06.2023; 2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.07.2023 перерахунок та виплату пенсії позивача за віком з врахуванням доходів від здійснення підприємницької діяльності за період з 01.01.1995 по 31.03.1996 на підставі довідки про заробітну плату для обчислення пенсії №1 від 10.11.2021, виданої ФОП ОСОБА_1 , долученої до заяви про перерахунок пенсії від 30.06.2023. 
Відповідач позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.01.2024 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо нерозгляду по суті відповідно до частини п`ятої статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, заяви ОСОБА_1 від 30.06.2023 про перерахунок пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.06.2023 про перерахунок пенсії, із врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні в цій справі. В задоволенні решти позову відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 805,20 грн.. 
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що судом першої інстанції ухвалено рішення з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, не відповідністю обставинам справи і з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт, вказує, що довідка про заробітну плату видана підприємцем, який припинив підприємницьку діяльність, унеможливлює проведення зустрічної перевірки, а також видана без підтвердження первинними документами, тобто в порушення вимог п.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відтак врахувати заробітну плату за період здійснення підприємницької діяльності з 01.01.1995 по 31.03.1996 немає підстав. За вибором особи, яка звернулась за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців підряд страхового стажу, незалежно від перерв за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. У всіх випадках період за який враховується заробітна плата, не може бути меншим ніж 60 календарних місяців. Зазначає, що заробітна плата визначається відповідно до зазначеної формули, а не із чистого доходу, як зазначено в довідці про заробітну плату позивача. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 18.01.2024 та винести рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення. 

Судом встановлено такі фактичні обставини справи. 
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримує з 20.11.2021 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
28.02.2023 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою про підтвердження сплати страхових внесків/збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за період підприємницької діяльності за 1995-1996 роки. До заяви ОСОБА_1 долучив копії: декларації про доходи за 1995 рік, платіжних доручень за ІІІ-ІV квартал 1995 року, платіжного доручення від 26.02.1996 за № 23, декларації про доходи за І квартал 1996 року, повідомлення платежу про сплату до Пенсійного фонду України за І-ІІ квартал 1995 року (а.с. 35-37). 
02.03.2023 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області видало довідку № 0900-0604-5/9302, згідно якої ОСОБА_1 як фізична особа-підприємець перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з 14.01.1994 (згідно даних журналу реєстрації громадян, які займаються підприємницькою діяльністю). Документи про нарахування та сплату страхових внесків/збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та електронна база даних АРМ РВ ПФУ м. Івано-Франківськ за період з 14.01.1994 по 30.06.1996 не збереглися. За наданими ОСОБА_1 копіями документів страхові внески за І-ІV квартал 1995 року та І квартал 1996 року сплачено (а.с. 10). 
Листом від 03.03.2023 №1289-1566/Г-06/8-0900/23 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області повідомило позивача, що сума чистого доходу за 1995 рік, згідно наданої копії декларації про доходи склала 5649,02 грн. або 564902000,00 крб. Розрахункова сума внеску до Пенсійного фонду України за 1995 рік становить: 564902000,00 крб.*9%=50841180,00 крб. Загальна сума сплати за 1995 рік, відповідно до доданих копій платіжних доручень 50004000,00 крб., в тому числі 963000,00 крб. (за ІІІ-ІV квартал 1995 року), згідно платіжного доручення від 07.07.1995 № 21 та 49041000,00 крб. (доплата за 1995 рік), згідно платіжного доручення від 26.02.1996 № 23. Згідно доданої копії Повідомлення платежі до Пенсійного фонду України за І-ІІ квартал 1995 року страхувальником сплачено 17.03.1995. Згідно наданої копії декларації про доходи сума чистого доходу за І квартал 1996 року, склала 2512,87 грн., в ІІ-ІV кварталах доходу не було. Розрахункова сума внеску до Пенсійного фонду України за І квартал 1996 року становила 226,16 грн, в рахунок якої сплачено 23100000,00 крб. або 231,00 грн. (копія платіжного доручення від 05.03.1996 № 32). Оскільки дані про нарахування та сплату страхових внесків/збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та електронна база даних АРМ РВ ПФУ м. Івано-Франківськ по 30.06.1996 не збережені, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, за наданими ОСОБА_1 документами, дійшло висновку про те, що страхові внески позивачем як фізичною особою-підприємцем за І-ІV квартал 1995 року та І квартал 1996 року сплачено (а.с. 9). 
28.03.2023 позивач звернувся до сервісного центру пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії (зміна страхового стажу, набутого до 01.01.2004), до якої долучив довідку ГУ ПФУ в Івано-Франківській області № 0900-0604-5/9302 від 02.03.2023. 
За результатом розгляду заяви від 28.03.2023 пенсійний орган прийняв рішення про перерахунок пенсії позивача та зарахував до страхового стажу ОСОБА_1 період здійснення підприємницької діяльності з 01.01.1995 по 31.03.1996. 
Листом № 3596-3673/Г-03/8-0900/23 від 01.05.2023 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області повідомило позивача про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу періоду здійснення підприємницької діяльності з 14.01.1994 по 31.12.1994 та з 01.04.1996 по 30.06.1996 (а.с. 11-13). 
Листом № 941/АП/09-19-64-02-10 від 10.05.2023 ГУ ДПС в Івано-Франківській області повідомило ОСОБА_1 , що чистий дохід від провадження підприємницької діяльності позивач становив в 1995 році 5649,02 грн., в першому кварталі 1996 року 2512,87 грн. (а.с. 15). 
02.06.2023 позивач звернувся до сервісного центру пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії (зміна страхового стажу, набутого до 01.01.2004), до якої долучив лист ГУ ДПС в Івано-Франківській області № 941/АП/09-19-64-02-10 від 10.05.2023 (а.с. 14). 
За результатом розгляду заяви від 02.06.2023 ГУ ПФУ у Вінницькій області прийняло рішення № 091630010196 від 08.06.2023 про відмову в перерахунку пенсії, оскільки довідка № 941/АП/09-19-64-02-10 від 10.05.2023 не підтверджена первинними документами, заробітна плата буде врахована лише після надходження акту зустрічної перевірки довідки (а.с. 17). 
Згідно розрахунку пенсії позивача від 28.06.2023 за період здійснення підприємницькою діяльністю з 01.01.1995 по 31.03.1996 ОСОБА_1 не враховано розмір доходу, що підтверджується проставленими нулями в графі «заробітки» (а.с. 27-34). 
Судом також встановлено, що 30.06.2023 позивач звернувся до сервісного центру пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії (зміна страхового стажу, набутого до 01.01.2004), до якої долучив довідку про дохід для обчислення пенсії за № 1 від 10.11.2021, видану фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (а.с. 18-20). 
13.09.2023 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області із заявою, в якій просив повідомити про результат розгляду заяви від 30.06.2023 (а.с. 21). 
Листом №9547-9042/Г-02/8-0900/23 від 09.10.2023 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області повідомило позивача, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру, фізична особа ОСОБА_1 позбавлений статусу підприємця 24.11.2021. Для здійснення перевірки довідок про дохід № 1, № 2 від 10.11.2021, виданих особою, яка позбавлена статусу підприємця, немає законних підстав. Підтвердження заробітку для обчислення розміру пенсії довідкою, виданою фізичною особою-підприємцем про свій дохід, отриманий від здійснення підприємницької діяльності, Порядком № 22-1 не передбачено. Враховуючи вищенаведене, довідку № 1 від 10.11.2021 не враховано для обчислення розміру пенсії (а.с. 22-24). 
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не здійснення перерахунку пенсії позивача з урахуванням доходів від здійснення підприємницької діяльності за період з 01.01.1995 по 31.03.1996 на підставі довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 1 від 10.11.2021, позивач звернувся до суду з цим позовом. 

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо нерозгляду по суті відповідно до частини п`ятої статті 45 Закону №1058-IV та розділу IV Порядку №22-1 заяви позивача, відтак суд зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.06.2023 про перерахунок пенсії. Разом із тим, щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з врахуванням доходів від здійснення підприємницької діяльності за період з 01.01.1995 по 31.03.1996, на підставі довідки про заробітну плату, суд вважав, що в цій частині необхідно залишити без задоволення позовну вимогу, оскільки вважає, що суд не може перебирати компетенцію суб`єктів владних повноважень та досліджувати документи, яким не була надана належна оцінка, або взагалі такі документи не досліджувалися в передбаченому порядку. 
Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції враховує наступне. 
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України. 
Згідно з ч.1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV).
Згідно статті 8 Закону №1058-IV, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи.
Страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюється у натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески (ч.ч.1-2 ст. 20 Закону №1058-IV).
Відповідно до статті 11 Закону №1058-IV, загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають, в тому числі: громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру; фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.
Водночас, страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч.1 ст.24 Закону №1058-IV).
Частиною 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV, страхові внески кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. 
Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Згідно з ч. 3-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Розділ XV доповнено пунктом 3-1 згідно із Законом №2148-VIII від 03.10.2017), до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: 1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 №793 доповнено пункт 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, новим абзацом, зокрема: періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб-підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.
Аналіз вказаних положень законодавства свідчить, що зарахування як до трудового так і до страхового стажу фізичних осіб-підприємців підлягають періоди провадження ними господарської діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, незалежно від сум сплачених ними страхових внесків (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
За приписами підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються зокрема документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.
За період роботи, починаючи з 01.01.2004, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 №10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за №785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 №8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності за формою згідно з додатком 3 до Положення.
Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01.07.2000 підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01.01.2004 підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01.01.2004 довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. 
Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01.01.1998 по 30.06.2000 включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.
Отже, аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що до страхового стажу включаються період здійснення особою підприємницької діяльності, за певних умов, а саме: - до 01.05.1993 час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків; - з 01.01.1998 по 31.12.2003 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, зараховуються до трудового стажу фізичних осіб-підприємців при підтвердженні цього статусу довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та застосування спрощеної системи оподаткування чи сплати фіксованого податку, або спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, або довідкою, виданою податковою інспекцією про перебування особи на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку; тобто особа має підтвердити статус підприємця і обрану систему обліку і звітності (через сплату єдиного податку, фіксованого податку), або сплату страхових внесків; - з 01.01.2004 по 31.12.2017 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК). 
Для зарахування до страхового стажу періоду здійснення фізичною особою підприємницької діяльності на загальній системі оподаткування необхідно підтвердити сплату страхових внесків за цей період, зокрема доказом сплати є довідка із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК). 
Оформлення такої довідки за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за №785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 №8-1) є обов`язковим відповідно до пункту 2.1. розділу ІІ Порядку №22-1.
Відомості такої довідки містять інформацію про сплату страхових внесків, єдиного внеску з 01.07.2000, з часу запровадження персоніфікованого обліку. Такі відомості будуть повними за умови, що підприємець був своєчасно зареєстрований у відповідному територіальному управлінні Пенсійного фонду і своєчасно сплачував страхові внески (в подальшому єдиний внесок).
Так, відповідно до частин першої-другої статті 21 Закону №1058-IV, персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування. На кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки.
Пунктом 1 частини другої статті 22 Закону №1058-IV передбачено, що відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, обчислення страхових внесків, визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом, визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом. 
Судом встановлено, що позивачу, зараховано до страхового стажу період здійснення підприємницькою діяльністю з 01.01.1995 по 31.03.1996, однак не враховано розмір доходу за вказаний період з 01.01.1995 по 31.03.1996 (в графі «заробітки» проставлено нулі). 
Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії встановлений статтею 40 Законом № 1058-IV.
Відповідно до частини першої статті 40 Законом № 1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.
Абзацом п`ятим частини першої статті 40 Закону №1058-IV визначено, що заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 01.07.2000 враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Постановою Кабінету Міністрів України №794 від 04.06.1998 було затверджено Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - Положення №794), згідно пункту 1 якого, персоніфікований облік полягає в збиранні, обробленні, систематизації та зберіганні передбачених законодавством про пенсійне забезпечення відомостей про фізичних осіб, що пов`язані з визначенням права на виплати з Пенсійного фонду та їх розмір за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
Відповідно до пункту 5 Положення №794, персоніфікований облік здійснює Пенсійний фонд та його органи на місцях (далі уповноважений орган).
Відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1058-IV, при обчисленні заробітної плати (доходу), з якої фактично сплачено страхові внески згідно з цим Законом за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу) для застрахованих осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність і обрали особливий спосіб оподаткування своїх доходів (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), та членів їхніх сімей, що беруть участь у здійсненні підприємницької діяльності, отриманий ними дохід за відповідний місяць визначається за формулою: З=(П*Ч)/Т, де:
З - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої фактично сплачено страхові внески згідно з цим Законом за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);
П - сума фактично сплаченого відповідного податку у розрахунку на відповідний місяць, у гривнях;
Ч - відсоток відрахувань до Пенсійного фонду від суми фактично сплаченого відповідного податку, чинний в межах відповідного періоду;
Т - розмір страхового внеску до солідарної системи у відповідному місяці. 
Згідно з частиною четвертою статті 40 Законом № 1058-IV при обчисленні заробітної плати (доходу), з якої фактично сплачено страхові внески за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу) для застрахованих осіб, які сплачують страхові внески у фіксованому розмірі, у тому числі членів їхніх сімей, які беруть участь у здійсненні підприємницької діяльності, а також для осіб, зазначених у частині дев`ятій статті 12 цього Закону та в абзаці першому частини дев`ятої статті 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", отриманий ними дохід за відповідний місяць визначається за формулою: З=(Ф/Т)*100%, де:
З - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої фактично сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (страхові внески) за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу);
Ф - сума фактично сплаченого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (страхового внеску) у фіксованому розмірі за відповідний місяць;
Т - розмір єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (страхового внеску до солідарної системи), встановлений для відповідної категорії осіб у відповідному місяці, а в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - у місяці, в якому укладено договір про добровільну участь.
Виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії визначені статтею 41 Закону № 1058-IV.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що 30.06.2023 позивач звернувся до сервісного центру пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії (зміна страхового стажу, набутого до 01.01.2004), до якої долучив довідку про дохід для обчислення пенсії за №1 від 10.11.2021, видану фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 .. 
Крім того, як вбачається з довідки № 1 від 10.11.2021 сума доходу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 становила: в 1995 році всього 5649,02 грн., з яких: січень 240,00 грн., лютий 293,00 грн., березень 341,00 грн., квітень 361,00 грн, травень 400,00 грн., червень 460,00 грн., липень 490,00 грн., серпень 516,00 грн., вересень 567,00 грн., жовтень 587,00 грн., листопад 632,00 грн., грудень 762,02 грн.; в 1996 році всього 2512,87 грн., з яких: січень 837,00 грн., лютий - 838,00 грн., березень 837,87 грн.
Відповідно до довідки № 1 від 10.11.2021 на всі виплати нараховано страхові внески (єдиний внесок), довідка видана на підставі первинних документів: платіжних доручень, декларацій про доходи, які знаходяться за адресою: Микитинецька, 15.
30.06.2023 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області листом № 9547-9042/Г-02/8-0900/23 від 09.10.2023 повідомило позивача, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру, фізична особа ОСОБА_1 позбавлений статусу підприємця 24.11.2021. Для здійснення перевірки довідок про дохід № 1, № 2 від 10.11.2021, виданих особою, яка позбавлена статусу підприємця, немає законних підстав. Підтвердження заробітку для обчислення розміру пенсії довідкою, виданою фізичною особою-підприємцем про свій дохід, отриманий від здійснення підприємницької діяльності, Порядком № 22-1 не передбачено. Довідку № 1 від 10.11.2021 не враховано для обчислення розміру пенсії. 
Таким чином, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області не прийняло жодного рішення, а лише розглянуло вказану заяву від 30.06.2023 в порядку, передбаченому Закону України «Про звернення громадян». 
Колегія суддів зазначає, що пунктом 4.3 розділу ІІ Порядку № 22-1 передбачено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.
Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.
Відповідно до пункту 4.7 розділу ІІ Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
Отже, нормами як Закону № 1058-IV, так і Порядку № 22-1, передбачена обов`язковість прийняття територіальний орган Пенсійного фонду рішення за результатом розгляду заяви особи про перерахунок пенсії, яке видається або направляється особі. 
З огляду на вищевикладене, пенсійний орган був зобов`язаний розглянути заяву позивача від 30.06.2023 по суті, надати оцінку долученій довідці про дохід для обчислення пенсії за № 1 від 10.11.2021 та прийняти рішення про перерахунок або відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .. 
Відносно доводів апелянта, що довідка про заробітну плату видана підприємцем, який припинив підприємницьку діяльність, унеможливлює проведення зустрічної перевірки, а також видана без підтвердження первинними документами, тобто в порушення вимог п.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відтак врахувати заробітну плату за період здійснення підприємницької діяльності з 01.01.1995 по 31.03.1996 немає підстав, колегія суддів зазначає наступне. 
Згідно з частиною третьою статті 44 Закону № 1058-IV, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Відповідно до статті 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Пунктами 2.1 та 2.10 розділу ІІ Порядку № 22-1 визначено, що за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Пунктом 3.3 розділу ІІІ Порядку № 22-1 визначено, що орган, що призначає пенсію, надає допомогу особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії.
Відтак, правом вимагати додаткові документи від підприємств, організацій і окремих осіб наділені лише органи, що призначають пенсії, а не особи, яким призначається пенсія.
Отже, у разі сумніву в розмірі заробітної платні, яка враховується при обчисленні пенсії, пенсійний орган має право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
В спірному випадку довідка № 1 від 10.11.2021 містить перелік первинних документів, на підставі яких вона видана: платіжні доручення, декларації про доходи, які знаходяться за адресою: Микитинецька, 15. Позивач не заперечує проти проведення перевірки первинних документів за період, зазначений у довідці.
02.03.2023 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області видало довідку № 0900-0604-5/9302, згідно якої відповідач дійшов висновку, що страхові внески за І-ІV квартал 1995 року та І квартал 1996 року позивачем сплачено.
Листом від 03.03.2023 № 1289-1566/Г-06/8-0900/23 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області повідомило позивача, що сума чистого доходу за 1995 рік, згідно наданої копії декларації про доходи склала 5649,02 грн. або 564902000,00 крб. Розрахункова сума внеску до Пенсійного фонду України за 1995 рік становить: 564902000,00 крб.*9%=50841180,00 крб. Загальна сума сплати за 1995 рік, відповідно до доданих копій платіжних доручень 50004000,00 крб., в тому числі 963000,00 крб. (за ІІІ-ІV квартал 1995 року), згідно платіжного доручення від 07.07.1995 № 21 та 49041000,00 крб. (доплата за 1995 рік), згідно платіжного доручення від 26.02.1996 № 23. Згідно доданої копії Повідомлення платежі до Пенсійного фонду України за І-ІІ квартал 1995 року страхувальником сплачено 17.03.1995. Згідно наданої копії декларації про доходи сума чистого доходу за І квартал 1996 року, склала 2512,87 грн., в ІІ-ІV кварталах доходу не було. Розрахункова сума внеску до Пенсійного фонду України за І квартал 1996 року становила 226,16 грн, в рахунок якої сплачено 23100000,00 крб. або 231,00 грн. (копія платіжного доручення від 05.03.1996 № 32). Оскільки дані про нарахування та сплату страхових внесків/збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та електронна база даних АРМ РВ ПФУ м. Івано-Франківськ по 30.06.1996 не збережені, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, за наданими ОСОБА_1 документами, дійшло висновку про те, що страхові внески позивачем як фізичною особою-підприємцем за І-ІV квартал 1995 року та І квартал 1996 року сплачено. 
Окрім цього, листом № 941/АП/09-19-64-02-10 від 10.05.2023 ГУ ДПС в Івано-Франківській області повідомило ОСОБА_1 , що чистий дохід від провадження підприємницької діяльності позивач становив в 1995 році 5649,02 грн., в першому кварталі 1996 року 2512,87 грн.. 
Судом першої інстанції вірно вказано, що у разі сумніву в розмірі доходу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за період здійснення ним підприємницької діяльності з 01.01.1995 по 31.03.1996, пенсійний орган мав право та можливість запропонувати позивачу надати оригінали таких документів, вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, шляхом надсилання запитів про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, та провести звірку відомостей по дохід фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за період здійснення ним підприємницької діяльності з 01.01.1995 по 31.03.1996 з даними, які містяться в органах Державної податкової служби України. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду першої інстанції не спростовують, а зводяться до їх переоцінки та незгоди з ними, а отже є безпідставними. 
Водночас, апеляційний суд враховує, що рішення суду першої інстанції в частині щодо відмови у задоволенні решта позовних вимог не оскаржене позивачем в апеляційному порядку. 
Відповідно до ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції. 
Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції всебічно з`ясовано обставини справи, рішення суду першої інстанції в оскарженій частині винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому немає підстав для його скасування. 
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження). 
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

                                                              постановив: 

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській – залишити без задоволення. 
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 січня 2024 року в адміністративній справі №300/7289/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	Р. Й. Коваль