ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/2459/24                Головуючий суддя І інстанції Харченко А. М.
Провадження № 33/818/924/24        Суддя доповідач Шабельніков С.К.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       02 серпня 2024 року                                                                м. Харків
Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Черних І.О., а також потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_2  на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 02 травня 2024 року, стосовно ОСОБА_1 за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, -
в с т а н о в и в:
Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, мешканець м. Харкова,
- визнаний винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та, враховуючи вимоги ст. 36 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення, у виді штрафу у розмірі 3400 грн.
       Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.
       Постановою встановлено, що  ОСОБА_1 02.03.2024 року о 06:00 год., керуючи транспортним засобом «Тойота Пріус», державний номерний знак НОМЕР_1 , в районі будинку 122-А, пр. Тракторобудівників в м. Харкові, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та здійснив наїзд на автомобіль «Шевролет Лачеті», державний номерний знак НОМЕР_2 , що був припаркований та стояв. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, автомобілі отримали механічні пошкодження та завдана матеріальна шкода. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
       Крім того, ОСОБА_1 ставши учасником ДТП, з невідомих причин залишив місце події, чим порушив п. 2.10(а) ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.
       В своїй апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_2 просив судову постанову змінити, призначивши адміністративне стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Вказував, що ОСОБА_1 без позбавлення права керування транспортними засобами може скоїти більш тяжке правопорушення, в тому числі кримінальне. Вказував, що має підстави припускати, що ОСОБА_3 раніше порушував ПДР, а 02.03.2024 року він міг знаходитись у стані алкогольного або наркотичного сп`яніння і саме тому залишив місце ДТП. Посилався на те, що судом першої інстанції не в повному обсязі було досліджено матеріали справи щодо обставин при який ОСОБА_1 покинув місце пригоди.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення потерпілого ОСОБА_2 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а також пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги та вважали постанову суду законною та обґрунтованою, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_2 , підтвердив, що його апеляційні вимоги стосуються лише того, що ОСОБА_1 залишив місце пригоди, а стосовно події ДТП та визнання ОСОБА_1 винним у цій частині постанова ним не оскаржувалась, а тому суд апеляційної інстанції не переглядає оскаржувану постанову в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні. 
Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні Правил дорожнього руху України, передбачених п.п. 12.1, 2.10(а).
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративних правопорушень передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та правильності призначення адміністративного стягнення.
Належить врахувати, що в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що він у вільний час неофіційно працює у службі таксі та саме 02.03.2024 року керував автомобілем служби таксі, не впорався з керуванням автомобіля та допустив зіткнення з припаркованим автомобілем, який належить ОСОБА_2 . Відразу після ДТП вийшов та побачив незначні пошкодження заднього бампера на автомобілі, з яким відбулась ДТП. Поряд з автомобілем власника не було, а тому він покинув місце події для закінчення робочих питань, а через 2 години добровільно повернувся на місце події, знайшов власника автомобіля та намагався з ним домовитись стосовно виниклої дорожньо-транспортної пригоди та спричинених механічних пошкоджень автомобіля. Зокрема пропонував відремонтувати пошкоджений автомобіль за власний рахунок на СТО служби таксі. ОСОБА_2 відмовився від такої пропозиції та запросив 900 доларів США для вирішення питання відшкодування пошкоджень. Стільки грошей не було і вони не домовились.
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 не заперечував, що ОСОБА_1 самостійно розшукав його та пропонував відремонтувати його авто, однак він не довіряє будь-яким не перевіреним майстрам та відмовився від такої пропозиції. Вважав, що ремонт його автомобіля коштував би саме 900 доларів США.
Однак будь-якої автотехнічної експертизи з приводу встановлення розміру пошкоджень автомобіля ОСОБА_2 не ініціював та не проводив, а тому твердження про те, що ремонт автомобіля коштуватиме 900 доларів США є суто суб`єктивною думкою потерпілого, яка не підтверджується будь-якими фактичними відомостями, а тому суд апеляційної інстанції ставиться до таких тверджень критично.
Крім того, ОСОБА_1 пропонував ОСОБА_2 відремонтувати його автомобіль, однак останній відмовився, що свідчить про належну поведінку ОСОБА_1 після виникнення ДТП, яка позитивно характеризує його дії, що спростовує такі твердження апелянта.
Відповідно до відомостей схеми місця ДТП вбачається, що автомобіль ОСОБА_2 отримав пошкодження заднього бамперу та заднього правого крила.
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 надав світлини пошкоджень автомобілів.
З цих світлин, в тому числі, вбачається, що автомобіль «Шевролет Лачеті», який належить ОСОБА_2 , отримав пошкодження лакофарбового покриття заднього бамперу та подряпину заднього правого крила, що, поза розумним сумнівом, свідчить про те, що ці пошкодження є незначними та не впливають на керованість автомобіля.
Поряд з цим, матеріали справи містять фотокопію полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що свідчить про можливість потерпілого ОСОБА_2 звернутись до страхової компанії з вимогою відшкодування завданих цією дорожньо-транспортною пригодою пошкоджень.
       Отже, враховуючи наведене, а також поведінку ОСОБА_1 після вчиненого ним ДТП та його відношення до цієї події, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що саме штраф у розмірі 3400 грн. буде достатнім для виправлення ОСОБА_1 і запобігання вчинення ним інших правопорушень. 
       Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.п. 12.1, 2.10(а) Правил дорожнього руху України та притягнуто за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП до адміністративної відповідальності, а тому посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними. 
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
       Постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 02 травня 2024 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП - залишити без змін.
       Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                 С.К. Шабельніков