КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 752/8825/24                                      Головуючий у 1 інстанції: Ольшевська І.О.
Провадження №22-ц/824/12226/2024               Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.    
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
18 вересня 2024 року                                                                                    м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                                         Гаращенка Д.Р.
суддів                                              Журби С.О., Писаної Т.О.,
при секретарі                                          Ганжалі С.К.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 30 квітня 2024 року в справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа Голосіївський районний відділ Головного управління ДМС у м. Києві,-
ВСТАНОВИЛА:
Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.
Просив встановити факт родинних відносин між унуком ОСОБА_1 та його прадідом ОСОБА_2 і встановити факт народження ОСОБА_2 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництвом України» до 24 серпня 1991 року.
В обґрунтування заяви вказав, що встановлення даного факту необхідне з метою подальшого набуття громадянства України за територіальним походженням.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 30 квітня 2024 року у відкритті провадження було відмовлено.
Відмовляючи у відкриті провадження суд першої інстанції дійшов до висновку, що вимоги заяви ОСОБА_1 в цій справі мають розглядатися за правилами не цивільного, а адміністративного судочинства в межах справи про оскарження рішення територіального органу Державної міграційної служби України про відмову в задоволенні (повернення) клопотання про оформлення набуття громадянства України.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи
 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 14 травня 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 30  квітня 2024 року, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
В обґрунтування апеляційних вимог скарги зазначив, що заявник звернувся із заявою про встановлення факту родинних відносин. Рішення суду є одним із документів, які необхідно надати до територіального підрозділу Державної міграційної служби України для набуття громадянства України, на підтвердження родинних відносин якщо немає інших документів підтверджуючих родині відносини на підставі яких приймається рішення по заяві про набуття громадянства.
 
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
 
Відзив па апеляційну скаргу не надходив, позивач не скористався своїм правом для подачі відзиву.
 
Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання
 
Учасники справи в судове засідання не з`явилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.
З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.
Зважаючи на вимоги ч.ч. 9, 11 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ст. 131, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.
 
Позиція суду апеляційної інстанції
 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухвалених судових рішень в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Відмовляючи у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення суд першої інстанції зазначив, що заява не містить доказів того, що заявник звертався в позасудовому порядку для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням та отримав відмову територіального органу Державної міграційної служби України, а також те, що заявник не довів, що в позасудовому порядку не зміг набути громадянства України.
 
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - не вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.
Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Колегія суддів звертає увагу на те, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів".
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суд відмовляє в відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду
Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.
 
Відповідно до статті 8 Закону України "Про громадянство України", особа без громадянства або іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подав заяву про набуття громадянства України, а також його неповнолітні діти, реєструються громадянами України, якщо така особа (один з варіантів):
•    сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України Закону України "Про правонаступництво України";
•    сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили па момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР).
 
Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту, що має юридичне значення - родинних відносин, між заявником ОСОБА_1 та його прадідом ОСОБА_2 , оскільки в метричних документах по ім`я по батькові прадіда зазначено на російській мові як Корнилиев, що потребує встановлення факту родинних відносин.
Крім того заявник просить суд встановити факт народження прадіда ОСОБА_2 на території України відповідно до Закону України «Про правонаступництво» до 24 серпня 1991 року.
Відповідно до абзацу першого пункту 1 розділу І Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 № 215, для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку.
Згідно з пунктом 29 розділу II Порядку № 215 для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, дід чи баба якої постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України.
"Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а"-"в" пункту 24 цього Порядку, а також: а) документ, що підтверджує факт постійного проживання діда чи баби заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту; б) документи, що засвідчують родинні стосунки заявника відповідно з дідом чи бабою, які постійно проживали на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.
У разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду (пункту 44 розділу II Порядку № 215).
Документи, які наявні у Позивача не є документами, які засвідчують факт постійного проживання чи народження прадіда заявника, а лише доводять факт народження та проживання прадіда заявника на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» до 24 серпня 1991 року, однак не є достатніми та такими, що засвідчують дані факти, для звернення до територіального підрозділу Державної міграційної служби України для набуття громадянства України.
Тому рішення суду є одним із документів, який заявнику необхідно надати до територіального підрозділу Державної міграційної служби України для набутгя громадянства України.
У постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 638/15738/17 (провадження № 61 -15921св19) зроблено висновок про те, що до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися не тільки такі письмові докази, як свідоцтва про народження, шлюб, смерть, актові записи про народження та смерть. Доказами, які підтверджують наявність цього юридичного факту також можуть бути: акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, негосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб. Крім того, судами підлягають врахуванню довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного етапу. Також мають враховуватися показання свідків, яким достовірно відомо про стосунки померлого із заявником. Цей перелік не є вичерпним.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження, оскільки рішення щодо встановлення факту родинних відносин та факту народження прадіда заявника на території України до 24 серпня 1991 року йому необхідно саме для подачі заяви про отримання громадянства України.
З урахуванням викладеного колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 30 квітня 2024 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
 
Повний текст постанови складено 26 вересня 2024 року.
 
                                                                                  Д.Р. Гаращенко
                                   
                                                                                  С.О. Журба
  
                                                                                                                     Т.О. Писана