ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/21969/22                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Василенко Г.Ю.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  02 липня 2024 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В., секретар судового засідання Євгейчук Ю.О., за участі представника позивача Степаненка В.І. , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 р. у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС України, до ОСОБА_2   про стягнення податкового боргу  
                                                           В С Т А Н О В И В : 
Рух справи.
13.12.2022 Головне управління Державної податкової служби у м. Києві звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з податкового боргу в сумі 639135,63 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що згідно з даними податкового обліку за відповідачкою рахується податковий борг, який виник на підставі податкового повідомлення-рішення і який добровільно відповідачкою не сплачений. 
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 у задоволені позовних вимог відмолено. 
Приймаючи таке рішення суд першої інстанції виходив з того, що податкове зобов`язання не є узгодженим у спосіб, визначений ПК України.
Позивач подав апеляційну скаргу, в якій вказує на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та просить скасувати рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. 
Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви. 
Крім того, зауважено на не правильному застосуванням судом першої інстанції норми права. 
У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату і місце слухання справи повідомлявся належним чином. 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке. 

Обставини встановлені судом.
ОСОБА_2 має ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 та зареєстроване місце проживання з 24.03.2016 по теперішній час: АДРЕСА_1 , перебуває на обліку у Головному управлінні Державної податкової служби у м. Києві.
Відповідно до довідки, виданої Головним управлінням Державної податкової служби у м. Києві, за відповідачем обліковується податковий борг на суму 639135,63 грн., з них по податку на доходи фізичних осіб - 590023,66 грн., по військовому збору - 49111,97 грн.
З метою стягнення податкового боргу, контролюючим органом виставлено відповідачу податкову вимогу №265261-17 від 05.06.2019.
Вказану вимогу направлено відповідачу засобами поштового зв`язку за адресою: АДРЕСА_2 , та було повернуто відділенням поштового зв`язку з закінченням строку зберігання, що підтверджується матеріалами справи.
Вказаний борг не був погашений відповідачем у добровільному порядку, що обумовило Головне управління ДПС у м. Києві на звернення до суду з даним позовом.
Вказані обставини підтверджені належним, достатніми та допустимими доказами, і не є спірними.

Нормативно-правове  обґрунтування.
Відповідно до положень ч.1-4 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно вимог ч.1-3 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
  Стаття 19 Конституції України  передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Податковий кодекс України  регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів. їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
У відповідності до пункту 15.1 статті 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
За змістом пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом з причин, пов`язаних з порушенням податкового законодавства (за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу), платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (пп.266.10.1 п.266.10 ст.266 ПК України).
Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України).
Таким чином, передумовою для стягнення податкового боргу є узгодженість грошових зобов`язань.
Згідно пункту 2 розділу ІІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 № 1204, податкове повідомлення-рішення вважається належним чином надісланим (врученим) платнику податків, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 Кодексу.
Відповідно до пунктів 42.1, 42.2 статті 42 Податкового кодексу України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу. Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Згідно пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу. Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг. У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.
Таким чином, приписами Податкового кодексу України визначено, що податкові повідомлення-рішення та податкові вимоги надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації.
Відповідно до пункту 56.1 статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Висновки суду.
Отже, узгодженим податковим зобов`язанням є заборгованість відповідно до податкових повідомлень-рішень чи податкової вимоги, які надсилалась платнику податків, які ним не оскаржувались в будь якому порядку, при цьому ці рішення (ППР та податкові вимоги) мають бути, відповідно до норми закону, вручені платнику податку чи надіслані контролюючим органом за місцем його реєстрації.
Матеріалами справи підтверджено, що зареєстрованим місцем проживання відповідача з 24.03.2016 по теперішній час є: АДРЕСА_1 , проте податкова вимога №265261-17 від 05.06.2019, направлялась контролюючим органом відповідачу за адресою АДРЕСА_2 .
Слід зазначити, що податкова вимога сформована була на підставі чотирьох податкових повідомлень-рішень від 10.04.2019 (а.с. 21-29), які надсилались відповідачу за адресою АДРЕСА_3 , і вручались відповідачу, що підтверджено підписом на поштовому відправленні (а.с.29), проте як податкова вимога від 05.06.2019 направлялась не за місцем реєстрації відповідача, а за податковою адресою - АДРЕСА_4 .
Вказана обставина підтверджена належним доказом.
Таким чином, висновок суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог є правильним і суд апеляційної інстанції з ним погоджується, оскільки податкове зобов`язання не є узгодженим у спосіб, визначений ПК України.
Відповідно до ч.1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Проте, в адміністративних справах про протиправність рішення обов`язок доказування правомірності свого рішення покладено на відповідача.
Крім того, надаючи оцінку всім доводам сторін, судова колегія наголошує що приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».
Колегія суддів вважає, що всі доводи апелянта не заслуговують уваги, оскільки не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.
Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог  ст. 242 КАС України, тому підлягає залишенню без змін.
Згідно зі  ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
Повний текст виготовлено 03.07.2024 .
Керуючись ст.ст.  139,  242-244,  250,  308,  310, 311,  315,  316,  321,  322,  325,  328,  329 КАС України, суд
                                               П О С Т А Н О В И В: 
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 р. - залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2023 р. у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС України, до ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу  - залишити без змін.
Постанова  суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

            Колегія суддів:                                                                                  О.В. Карпушова
                                                                                                    
                                                                                                    Є.І. Мєзєнцев          

                                                                                                    В.В. Файдюк