КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №758/4148/19                                                                            Головуючий у суді І інстанції: Ларіонова Н.М.
провадження №22-ц/824/1181/2024                                                       Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
03 липня 2024 року                                                                                          м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
Головуючого судді: Сушко Л.П.,
суддів: Гаращенка Д.Р., Олійника В.І.,
секретар судового засідання: Дуб С.І.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою особи, яка не є учасником справи, ОСОБА_1 на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 липня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У березні 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив встановити факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати право власності на придбане майно в порядку спадкування.
Позов мотивований тим, що позивач - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла, за час спільного проживання однією сім`єю позивач та ОСОБА_3 придбали нерухоме майно, на яке просить визнати право власності позивач, з урахуванням того, що офіційно шлюб між ними зареєстрований не був, втім фактично проживали однією сім`єю, вели спільне господарство та придбавали майно, а відтак, оформити спадщину після померлої ОСОБА_3 не вбачається можливим. Враховуючи зазначене позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.
Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 30 липня 2020 року позов задоволено.
Встановлено факт проживання ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 вересня 2004 року.
Визнано за ОСОБА_2  ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на таке майно:
- 1/2 земельної ділянки № НОМЕР_2  площею 0,0602 га, кадастровий номер 8000000000:91:553:0006, що розташована по АДРЕСА_2 ;
- земельну ділянку № НОМЕР_3  площею 0,0574 га, що розташована по АДРЕСА_2 в СТ «Артемівець», кадастровий номер 8000000000:91:553:0007;
- садового будинку під НОМЕР_4 (літ.А.) з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: по АДРЕСА_2 , загальною площею 159,10 кв.м. та складовою частиною яких є гостьовий будинок (літ. Б) загальною площею 73,20 кв.м. та підвал, що розташовані на земельній ділянці 8000000000:91:553:0007 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 850457480000);
- земельну ділянку площею 0,0621 га в СТ «Воїн» Києво-Святошинського району Київської області, в межах Гореницької сільради, кадастровий номер 322248200:12:003:0153.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, особа, яка не є учасником справи, ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій з урахуванням вимог уточненої апеляційної скарги (а.с. 202а-207 том 1) просив заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 липня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги обрунтовані тим, що апелянт ОСОБА_5 є єдиним спадкоємцем першої черги після смерті його матері ОСОБА_3 . Вказував, що позивач ОСОБА_6 навіть після встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з його покійною матір`ю, не є спадкоємцем першої черги, а є спадкоємцем тільки четвертої черги, а тому при наявності спадкоємця першої черги не має права на спадкування.
Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги вказував на те, що суд першої інстанції вийшов за рамки заявлених позовних вимог, оскільки позивач просив суд встановити факт проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Однак суд першої інстанції встановив факт факт проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 вересня 2004 року. Тому вважає, що суд першої інстанції вийшов за рамки позовних вимог, оскліьки позивач не зазначав в своїх позовних вимогах з якого по який час він просив суд встановити факт проживання. Судом на власний розсуд зазначено час з 01 вересня 2004 року, але згідно оскаржуваного рішення не визначено і незрозуміло по який час.
Також вказував, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підвтердження факту проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, окрім показів свідків.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги також посилався на те, що суд першої інстанції не звернув уваги, що позивач пропустив строки на прийняття спадщини, з огляду на те, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а позивач звернувся до суду з позовом 12 березня 2019 року. Позивач не подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини у встановлені законом строки.
Також апелянт вважає, що суд першої інстанції передчасно вирішив питання про визнання права власності в порядку спадкування по закону після смерті ОСОБА_3 за позивачем.
На переконання апелянта, після встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу позивача з ОСОБА_3 в судовому порядку, позивач мав би звернутися до нотаріуса за оформленням спадкового майна. І тільки в разі відмови нотаріуса, що підтверджувалося б постановою про відмову вчинення нотаріальної дії, позивач мав право звернутися до суду з такою позовною вимогою.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Вирішуючи даний спір та задовольняючи позовні вимоги стосовно встановлення факту проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що позивач проживав разом з ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, починаючи з вересня 2004 року до дня смерті останньої. З відповіді, наданої на запит суду, Першої київської державної нотаріальної контори від 13.05.2020 року встановлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , не відкривалась. Тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що відсутні інші спадкоємці за законом попередніх черг, тому позивач має право на спадкування на підставі ст.1264 ЦК, як спадкоємець четвертої черги. 
Задовольняючи позовні вимоги щодо визнання права власності в порядку спадкування нерухомого майна, суд першої інстанції керувався ст. 1218, ч. 2 ст. 1223 ЦК України, та обгрунтовував свої висновки тим, що відсутній заповіт, будь-які інші спадкоємці, які б у встановленому законом порядку приймали спадщину, відсутні.
Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Відповідно до частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Встановлено, що звертаючись з позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю без шлюбу та визнання права власності на майно в порядку спадкування, позивач посилався на те, що з 2004 року до моменту смерті позивач з ОСОБА_3 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, спільно вели господарство, мали взаємні права та обов`язки, притаманні подружжю, суд обґрунтовано встановлює факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в зазначений період та визнає придбане нерухоме майно спільною сумісною власністю.
Позивач з ОСОБА_3 проживали у будинку на території СТ «Артемівець», в будинку по АДРЕСА_2 , в якому реєстрація місця проживання не проводиться. Позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 за життя була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
Посилався також на те, що за час спільного проживання однією сім'єю, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 придбали майно, що зареєстроване на праві власності за ОСОБА_3 :
1.      Земельна ділянка № НОМЕР_3 площею 0,0574 га на території АДРЕСА_2 . Вартість земельної ділянки становить 387 290 грн.
2.      Земельна ділянка площею 0,0621 га, кадастровий номер 322248200:12:003:0153, що розташована за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, Гореницька сільська рада, с/т «Воїн-3». Вартість земельної ділянки становить 114184 грн.
3.      Садовий будинок, площею 75,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 . Вартість садового будинку 1061200 грн.
4.      Гостьовий будинок, площею 83,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 . Вартість гостьового будинку становить 1167600 грн.
5.      1/2 земельної ділянки № НОМЕР_2 площею 0,0602 га, кадастровий номер 8000000000:91:553:0006, що розташована на території АДРЕСА_2 , вартість 391657 грн.
Із тексту довіреності від 25.09.2015 року, виданої від імені ОСОБА_3 , вбачається, що вона довіряє ОСОБА_2 розпоряджатись всім майном, з чого б воно не складалось та б воно не знаходилось, укладати, припиняти, змінювати всі дозволені законом правочини, продавати та купувати транспортні засоби на її ім`я, отримувати пенсію, майно та гроші, відкривати та закривати від її імені рахунки, бути представником у відповідних органах, реєструвати укладені правочини у встановленому законом порядку, реєструвати право власності на належне їй нерухоме майно і земельні ділянки, та інше. Довіреність засвідчена приватним нотаріусом КМНО Бовбалан Н.Р. 25.09.2015, запис в Реєстрі під № 5661 (а.с. 60-61 том 1).
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 18 грудня 2017 року, виданим Департаментом населення та іміграції м. Ашдода (а.с. 7 том 1).
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що знайомий з позивачем з дитинства, навчалися разом в школі в м.Києві, підтримують дружні стосунки. ОСОБА_8 приїхав з Ізраїлю наприкінці літа 2004 року, познайомив його з ОСОБА_9 , як з новою дружиною, з якою проживали разом. Відносини в них склались добрі, святкували разом новорічні свята, Дні народження. Свідок приїздив до них в гості на АДРЕСА_2 , і ОСОБА_9 завжди зустрічала, як домогосподиня, готувала їжу, займалась домашнім господарством, вона офіційно не працювала. Свідок пояснив, що на прохання ОСОБА_8 відвозив та зустрічав з аеропорту ОСОБА_9 , коли вона літала до Ізраїлю до родичів, а також вона проходила в Ізраїлі лікування, оскільки хворіла на онкологію. ОСОБА_8 працював в будівельній компанії, забезпечував сім`ю матеріально, завжди розказував і ділився про те, що придбавав, він будував гостьовий та садовий будинок на земельній ділянці по АДРЕСА_2 , при цьому вони з ОСОБА_10 часто обговорювали питання будівництва. В кінці 2017 року ОСОБА_9 полетіла до Ізраїлю на черговий курс лікування, але там померла.
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні суду першої інстанції, який є братом позивача, пояснив, що у 2004 року ОСОБА_12 приїхав з Ізраїля до м.Києва, і на початку осені 2004 року познайомив його з ОСОБА_9 , представив її, як свою дружину. Вона жодного дня в Україні не працювала. Свідок бував в гостях у них по АДРЕСА_2 , вони проживали, як звичайна сім`я, ОСОБА_9 займалась домашніми справами. Разом вони святкували Дні народження та інші свята, також свідок допомагав у будівництві нового будинку по АДРЕСА_2 , тому часто бував у них в гостях, це дачні будинки на території садівничого товариства, де будують нові дачі, але реєстрація місця проживання не проводиться. ОСОБА_9 померла в грудні 2017 року.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою Верховного Суду від 16 серпня 2023 року (справа № 758/13293/18) позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа - Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про визначення додаткового строку на прийняття спадщини задоволено. Визначено ОСОБА_13 додатковий строк для прийняття спадщини після ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , протягом трьох місяців з моменту прийняття цієї постанови (а.с. 135-138 том 1).
12 вересня 2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондрою Л.В. за заявою ОСОБА_1 була відкрита спадкова справа (а.с. 139 том 1).
Ухвалою Київського апеляційного суду від 08 лютого 2024 року клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_14 про витребування доказів задоволено. 
Витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бовбалан Надії Ростиславівни ( АДРЕСА_5 ) інформацію де саме посвідчувалася заява від 25 вересня 2015 року (зареєстровано в реєстрі за №№5664, 5665) та довіреність від 25 вересня 2015 року (зареєстровано в реєстрі за №5661) і чому у вищезазначених документах не має відмітки, що вони посвідчувалися за межами робочого місця приватного нотаріуса. 
Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю «Медичний центр» «Добробут-Поліклініка» (02072, м. Київ, пр-т. Бажана, 12-А) інформацію з якого по який час проходила у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Боріс» (у тому числі за адресою: м. Київ, пр-т. Бажана, 12-А) лікування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з яким діагнозом, яке лікування отримувала та інформацію щодо проведених у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Боріс» (у тому числі за адресою: м. Київ, пр-т. Бажана, 12-А) оперативних втручань ОСОБА_3 , 16 серпня 1972 року (операція проводилась у вересні-жовтні 2015 року) (а.с. 233-233а том 1).
20 лютого 2024 року на виконання ухвали від 08.02.2024 року до Київського апеляційного суду від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бовбалан Надії Ростиславівни надійшов лист, в якому остання повідомила суд, що 25 вересня 2015 року відповдіно до запису в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, нею посвідчувалась довіреністю за реєстровим № 5661, від імені ОСОБА_3 , а також на заяві за реєстровими № 5664, 5665, засвідчувалась справжність підпису в тому числі і ОСОБА_3 . Інформація в реєстрі, котра свідчила б про те, що нотаріальні дії вчинялися поза робочим місцем нотаріуса (на виїзді) - відсутня. Разом з тим повідомлено, що дії вчинено у присутності нотаріуса, особисто особою, яка звернулася за вчиненням нотаріальних дій, з проставленням підпису на документах та в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій у графі відповідного запису власноручно (а.с. 240-240а том 1).
20 лютого 2024 року на виконання ухвали від 08.02.2024 року до Київського апеляційного суду від ТОВ «Медичний центр «Добробут-Поліклініка» надійшов лист, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала на стаціонарному лікуванні у закладі охорони здоров`я ТОВ «Боріс» у наступні періоди: з 19.09.2015 року по 23.09.2015 року; з 23.09.2015 по 09.10.2015 року; з 12.10.2015 року по 14.10.2015 року (а.с.241-243 том 1).
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.
Відповідно до  ч.2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.
Статтями 1216, 1217 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за законом або за заповітом.
Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.
Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.
Одне лише спільне проживання не є достатнім для визнання фактичного подружжя сім`єю без наявності інших ознак сім`ї. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16, від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц, від 11 грудня 2019 року в справі № 712/14547/16-ц, від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц.
Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що звертаючись до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу, заявником не зазначено в своїх позовних вимогах період, з якого по який час заявник просив суд встановити факт проживання. 
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що суд першої інстанції розглядаючі вимогупро встановлення проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу вийшов за межі позовних вимог, вказавши дату 01.09.2004 року, адже сторони не були знайомі в цей період.
Також, з матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_3 заведено спадкову справу, з якої вбачається що спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 є її син - ОСОБА_4 .
Судом апеляційної інстанції встановлено, та представником позивача не заперечувалось, що позивач знав про наявність сина у спадкодавця.
Разом з цим у справі позивач визначив відповідачем Київську міську раду, що є неналежним відповідачем у справі.
На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув, у зв`язку з чим прийшов до помилкового висновку про задоволення заяви в повному обсязі.
Суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність інших спадкоємців.
Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Київської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, у зв`язку з пред`явленням позову до неналежного відповідача, що є самостійною підставою для відмови у позові.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду з позовною заявою підлягав сплаті судовий збір у розмірі 9605 грн, яку позивач відповідно і сплатив (а.с. 1 том 1).
Звертаючись з апеляційною скарги ОСОБА_4 сплатив судовий збір за подачу апеляційної скарги у відповідності до підпункту 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» у розмірі 14 407,50 грн (а.с. 116, 201а том 1).
Оскільки ОСОБА_15 за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 14 407,50 грн, дана сума на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню з позивача ОСОБА_2 ..
Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду про задоволення позовних вимог не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, і підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог відповідно до ст. 376 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.374, 376 ЦПК України, суд,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу особи, яка не є учасником справи, ОСОБА_1 задовольнити.
Заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 липня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні позову ОСОБА_2 до Київської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 14 407 грн 50 коп. (чотирнадцять тисяч чотириста сім гривень п`ятдесят копійок).
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено «03» липня 2024 року.
 
Головуючий суддя                                                                 Л.П. Сушко
 
Судді                                                                                       Д.Р. Гаращенко 
 
                                                                                                 В.І. Олійник