УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №283/383/22 Головуючий у 1-й інст. Саланда О. М. 
Категорія 31 Доповідач Трояновська  Г. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:
Головуючого - судді Трояновської Г.С.
суддів: Борисюка Р.М., Павицької Т.М.,
з участю секретаря судового засідання Нестерчук М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 283/383/22 за заявою представника ОСОБА_1 - Реуса Дениса Сергійовича про винесення додаткового рішення у цивільній справі за позовом керівника Коростенської окружної прокуратури Житомирської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр управління промисловістю» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Коростенського районного нотаріального округу Тимошенко Надія Сергіївна, про визнання недійсним договору дарування та скасування державної реєстрації прав
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1   -  Реуса Дениса Сергійовича  на ухвалу  Малинського районного суду Житомирської області від 08 травня 2024 року , постановлену під головуванням судді Саланди О.М. у м. Малині 

в с т а н о в и в:

У квітні 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Реус Д.В. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення та просив стягнути з Житомирської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 16000 грн.
В обгрунтування заяви зазначав, що у провадженні Малинського районного суду Житомирської області перебувала позовна заява Коростенської окружної прокуратури Житомирської обласної прокуратури до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування та скасування державної реєстрації прав. 
09.04.2024 року ухвалою Малинського районного суду у справі позов залишено без розгляду. 
Частиною 5 cтатті 142 ЦПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необгрунтованих дій позивача. 
Вважав дії представника позивача щодо неприбуття в судове засідання необгрунтованими. 
Відповідач ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом цивільної справи понесла судові витрати, а саме: витрати на правничу допомогу. При поданні першої заяви по суті справи відповідач подала відзив на позовну заяву, в якому визначила розмір попередніх судових витрат. 
Ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 08 травня 2024 року у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Реуса Дениса Сергійовича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - відмовлено.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду,представник ОСОБА_1 адвокат Реус Д.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити додаткове рішення (ухвалу), яким задовольнити його заяву в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що у судові засідання призначенні судом на 12 березня 2024 року о 15 годині та 09 квітня 2024 року о 14 годині представник позивача - прокурор Яричевська Н.М. , явка якої визнана судом обов?язковою, не прибула, хоча була належним чином повідомлена про день, час і місце проведення судових засідань шляхом вручення судової повістки. З огляду на те, що прокурором  ОСОБА_4  не було повідомлено суд про причини неявки в судові засідання та не подано заяви про розгляд справи за її відсутності, тому вважає, що в розумінні ч. 5 ст. 142 ЦПК України, такі дії представника позивача можна вважати необґрунтованими та є всі підстави для покладення витрат пов`язаних з розглядом справи № 283/383/22 саме на позивача.Таким чином, оскільки в результаті необґрунтованих дій представника позивача прокурора Яричевської Н.М. при розгляді цивільної справи № 283/383/22, які проявлялись у неприбутті в судове засідання та неповідомленні при цьому про причини неявки суд, що в свою чергу протидіяло правильному та швидкому вирішенню спору та, як результат, сприяло збільшенню витрат відповідача ОСОБА_1 на правничу допомогу, вважає, що відповідач має право на компенсацію здійснених нею витрат пов`язаних з розглядом справи.
Відзиву на апеляційну скаргу не подано.
Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, керівник Коростенської окружної прокуратури Житомирської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства інфраструктури України Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Центр управління промисловістю» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернувся з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: приватний нотаріус Коростенського районного нотаріального округу Тимошенко Надія Сергіївна, про визнання недійсним договору дарування та скасування державної реєстрації прав.
22 липня 2022 року ухвалою Малинського районного суду Житомирської області відкрито провадження у вищевказаній справі та призначено підготовче засідання на 19 серпня 2022 року (т.1 а.с. 100).
В подальшому судові засідання неодноразово відкладались у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному та у нарадчій кімнаті ( т.1 а.с. 107,111, т.2 а.с.51, 60, 73,79,101,102,103, 167,172), та за клопотаннями сторін (т.2 а.с. 67,76,88,97).
Останні судові засідання були призначені на 12 березня 2024 року на 15.00 год та на 09 квітня 2024 року на 14.00.
12.03.2024 позивач - прокурор Малинського відділу Коростенської окружної Прокуратури Яричевська Н.М. подавала заяву про відкладення розгляду справи через зайнятість в іншому провадженні та просила попередньо узгодити час для уникнення підстав для подальшого відкладення( т.2 а.с.188).
У судовому засіданні 12.03.2024, яке розпочалась о 16год 10хв. представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Реус Д.С. та представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Яременко Д.В. проти відкладення справи заперечили, однак ухвалою суду розгляд справи було відкладено на 09.04.2024 на 14.00год. (т.2, а.с. 189).
09 квітня 2024  року позивач повторно в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомила.( т.2 а.с.213).
Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення суд першої інстанції виходив з того, що звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу. Крім того, залишення заяви без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Отже, саме по собі залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача. За таких обставин, при вирішенні питання щодо стягнення з позивача судових витрат, відповідачем не заявлено та судом не встановлено наявність необґрунтованих, винних чи недобросовісних дій позивача. 
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги на рахунок держави.
Відповідно до ч.5 ст.142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Статтею 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, а залишення позову без розгляду на підставі п. 3 ч.1 ст.257 ЦПК України - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення.
Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантоване статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.
Таким чином, за змістом ч. 5 ст. 142 ЦПК України стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - порушення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.
Отже, положеннями ч. 5 ст. 142 ЦПК України, на яку відповідач посилається як на підставу стягнення судових витрат з позивача, передбачено право відповідача заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.
Аналогічні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 у справі № 922/592/17, від 24.03.2021 у справі № 922/2157/20, від 21.01.2020 у справі № 922/3422/18, від 26.04.2021 у справі № 910/12099/17, від 19.04.2021 у справі № 924/804/20, від 15.09.2021 у справі № 902/136/21.
Така ж позиція висловлена у п. 38 постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», а саме, що в разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.
Тобто, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява була залишена без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача.
З системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 26 вересня 2018 року по справі №148/312/16-ц, у постанові від 12 листопада 2020 року у справі № 359/9512/17, у постанові від 14.01.2021 року у справі № 521/3011/18.
Як видно з матеріалів, справа №283/383/22 перебувала у провадженні Малинського районного суду Житомирської області з липня 2022 року, неодноразово відкладалася. У судове засідання 12 березня 2024 року представник позивача - Яричевська Н.М. не з`явилась, подавала заяву про відкладення засідання через зайнятість в кримінальному провадженні.
Причиною залишення позовної заяви без розгляду стала повторна неявка представника позивача в судове засідання.
Звернення прокурора до суду в цих спірних правовідносинах спрямоване саме на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання - забезпечення можливості стягнення збитків заподіяних внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Колегія суддів зауважує, що відповідачем не доведено, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив заздалегідь необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - порушення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується. 
Звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, а тому не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правничу допомогу.
Доводи апеляційної скарги вказаного не спростовують та зводяться до суперечливого тлумачення норм матеріального права та незгоди із висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не можуть бути підставою для скасування обґрунтованої ухвали суду першої інстанції.
Єдиний раз нез`явлення прокурора до суду без повідомлення причин такої неявки - 09.04.2024 не свідчить про необгрунтованість дій позивача, про що зазначено в апеляційній скарзі, та не є підставою для відшкодування понесених відповідачем витрат на правничу допомогу. 
За таких обставин, колегія суддів вважає, що постановлена ухвала є законною та обгрунтованою, такою, що відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384, 390-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Реуса Дениса Сергійовича залишити без задоволення.
УхвалуМалинського районного суду Житомирської області від 08 травня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 01.07.2024.

Головуючий Судді: