Справа № 161/6323/24 	Головуючий у 1 інстанції: Ковтуненко В. В. 	
Провадження № 22-ц/802/948/24  	  Доповідач: Киця  С. I.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
01 жовтня 2024 року                                                 місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Киці С. І.,
суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 серпня 2024 року

В С Т А Н О В И В:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі – ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 4590885 від 29 жовтня 2021 року. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору товариство надало позичальнику кредит в сумі 20 000 грн на строк 30 днів. Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредитуза кожен день користування кредитом (7500 грн), стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки – фіксована, особливості нарахування процентів визначені у пунктах 2.2, 2.3 Догвоору. Договір укладено в електронній формі шляхом його підписання відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідач не виконав узяті на себе зобов`язання, кредитні кошти не повернув, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 67 900 грн, з яких прострочена заборгованість за сумою кредиту – 20 000 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків – 45 900 грн, прострочена заборгованість за комісією – 2000 грн. У подальшому, між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» і ТОВ «Мілоан» 09 лютого 2022 року було укладено договір відступлення прав вимоги №80-МЛ, за яким ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги, зокрема, за Договором про споживчий кредит № 4590885 від 29 жовтня 2021 року, укладеним з ОСОБА_1 . Претензія про погашення заборгованості була залишена відповідачем без належного реагування. Просив стягнути з ОСОБА_1 в користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 4590885 від 29 жовтня 2021 року в сумі 67 900 грн та судовий збір. 
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 серпня 2024 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 в користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» суму заборгованості 29 500 гривень заборгованості за договором про споживчий кредит № 4590885 від 29 жовтня 2021 року, з яких прострочена заборгованість за кредитом – 20 000 грн, прострочена заборгованість за процентами – 7 500 грн, прострочена заборгованість за комісією – 2000 грн. В задоволенні решти позовних вимог – відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.
Позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» подав апеляційну скаргу на рішення суду в частині залишених без задоволення вимог про стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 38 400 грн. Вважає, що рішення суду в цій частині прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, які суд визнав встановленими. Сума та розрахунок заборгованості за цим кредитним договором були передані позивачу первісним кредитором разом за договором про відступлення прав вимоги. Проценти нараховувались виключно на підставі визначених кредитним договором умов. За пунктом 4.2 Кредитного договору, у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами кредитного договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нараховувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою пунктом 1.6 Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої пунктом 1.6 Договору. Також зазначив, що до відповідаач не було застосовано пролонгації по кредитному договору № 4590885 від 29 жовтня 2021 року. Просив рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна.
За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.
Задовольняючи позовні вимоги, в частині, яка є предметом апеляційного перегляду, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту пролонгації відповідачем строку дії договору ні на пільгових, а ні на стандартних умовах.
Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погоджується частково.
Згідно з вимогами статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
В частині 1 статті 1047 ЦК України зазначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частинами 1-3 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Судом першої інстанції встановлено, що 29 жовтня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 4590885. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору ТзОВ «Мілоан» надало ОСОБА_1 кредит в сумі 20 000 грн, на строк 30 днів. Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (пункти 1.2, 1.3, 1.4, 1.5.2, 1.6, 1.7 Договору).
Колегією суддів також установлено, що згідно з пунктом 2.3.1.2. Договору про споживчий кредит № 4590885 від 29 жовтня 2021 року, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в пункті 1.6. Договору.
У випадку, якщо Позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.
Кредит надавався строком на 30 днів з 29 жовтня 2021 року (строк кредитування) (п. 1.3. Договору), термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) – 28 листопада 2021 року (п. 1.4. Договору). За цей період проценти за користування кредитом становили 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Зазначені обставини свідчать про те, що умовами кредитного договору сторони передбачили порядок продовження строку кредитування та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом.
Відповідно до пункту 2.4.1 позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п. 1.4 (у даному випадку 28 листопада 2021 року), а у випадку пролонгації – не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування.
У випадку, якщо станом на дату закінчення строку кредитування (настання дати повернення кредиту) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання Позичальника за цим Договором, в тому числі, але не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь Кредитодавця встановлені умовами цього Договору, то така заборгованість повинна бути сплачена Позичальником одночасно з поверненням кредиту в термін, передбачений пунктом 1.4 Договору або у дату завершення періоду пролонгації. Якщо заборгованість не буде погашена після завершення строку кредитування визначеного згідно пункту 1.3 та пункту 2.3 цього Договору, виконання зобов`язань зі сплати платежів вважається простроченим Позичальником та передбачає настання наслідків обумовлених розділом 4 , пункту 3.2.5 Договору – пункт 2.4.2 цього договору.
Водночас, п. 4.2 розділу 4 кредитного договору сторони погодили, що у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п. 1.6 Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 Договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги.
У даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується відповідачем, станом на 16 червня 2021 року кредит не було повернуто, а тому продовжив користуватись кредитними коштами, у зв`язку із чим пролонгація дії кредитного договору відбулась на строк, що не перевищив 60 днів, що відповідає пункту 2.3, тобто до 27 січня 2022 року.
Таким чином, у період з 29 жовтня 2021 року по 28 листопада 2021 року, що є строком кредитування, нарахування процентів на залишок кредиту здійснювався кредитором за ставкою 1,25% (сума процентів за користування кредитом у визначений договром строк кредитування становить 7500 грн, що відповідає п. 1.5.2 та відомості про зоденні нарахування).
У зв`язку із продовження користування відповідачем кредитними коштами, строк кредитування продовжився на підставі п. 2.3.1.2 Договору, у період з 29 листопада 2021 року по 27 січня 2021 року і нарахування процентів могло здійснюватися кредитором за стандартною (базовою) ставкою – 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
Згідно відомості про щоденні нарахування кредитор нараховував відповідачу проценти за користування кредитом із застосуванням стандарної ставки у період з 29 листопада 2021 року по 31 грудня 2021 року (33 дні, 5% (1000 грн) на день; 33 000 грн), а у період з 01 січня 2022 року по 27 січня 2022 року (27 днів, 1% (200 грн) на день; 5400 грн), що в сукупності становить 38 400 грн. 
Після 27 січня 2022 року кредитор не застосовував до відповідача стандартну процентну ставку у порядку, визначеному п. 4.2 Договору, і вимоги про стягнення процентів, нарахованих понад 90 денний строк (30 днів – строк кредитування, 60 днів – пролонгація строку кредитування) у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач не заявляв.
Відповідно до пункту 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Апеляційний суд також враховує правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22), відповідно до якого у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.
У Рішенні Конституційного Суду України від 22 червня 2022 у справі №3-188/2020(455/20) вказано, що приписи частини другої статті 625 ЦК України, першого речення частини першої статті 1050 ЦК України та частини першої статті 1048 ЦК України регулюють різні за змістом правовідносини, які не є взаємовиключними, адже за загальним правилом (частина перша статті 622 цього Кодексу), якщо інше не встановлено в договорі або законі, застосування заходів цивільної відповідальності не звільняє боржника від виконання зобов`язань за договором у натурі.
Таке обґрунтування Рішення Конституційного Суду України збігається з висновками Великої Палати Верховного Суду. Саме тому, що приписи частини другої статті 625 та частини першої статті 1048 ЦК України регулюють різні за змістом відносини, які не є взаємовиключними, кредитор після прострочення повернення кредиту може вимагати як сплати процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання (які нараховуються за статтею 625 ЦК України як наслідок неправомірної поведінки боржника), так і сплати кредиту та процентів за наданий кредит, нарахованих до настання строку повернення кредиту (які нараховуються за статтею 1048 ЦК України як наслідок правомірної поведінки сторін).
Враховуючи, що відповідач, підписавши договір про споживчий кредит, погодився з його умовами, немає підстав вважати, що умови такого договору про порядок застосування процентних ставок, визначення строку кредитування, його пролонгації не були відомі відповідачу. Нарахування процентів за користування кредитом здійснювалось кредитором на підставі частини 1 статті 1048 ЦК України та у порядку, визначеному умовами Договору.
Наведений позивачем розрахунок заборгованості за процентами відповідає умовам погодженим між сторонами умовам Договору, наявні у справі матеріали не містять доказів, які б спростовували такий розахунок.
Одночасно із цим, колегія суддів ураховує, що застосування у період строку кредитування (первинного чи пролонгованого) процентної ставки 1% на залишок суми кредиту за кожен день користування кредитом сторони у Договорі не погоджували. Тому нарахована кредитором заборгованість за процентами у період з 01 січня 2022 року по 27 січня 2022 року (27 днів) на суму 5400 грн (1% / 200 грн на день).
Зважаючи на наведене, та враховуючи перехід від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за Договором про відступлення прав вимоги №80-МЛ від 09 лютого 2022 року, стягненню з відповідача в користь позивача підлягає заборгованість за процентами у розмірі 40 500 грн (7 500 грн за період з 29 жовтня 2021 року, 33 000 грн за період з 29 листопада 2021 року по 31 грудня 2021 року), про цьому розмір загальної суми заборгованості за кредитом становить 62 500 грн.
У зв`язку із неповним з`ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав установленими, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції в цій справі необхідно змінити в частині розміру загальної суми заборгованості, процентів за кредитним договором, що підлягають стягненню та судового збору (2229,75 грн).
Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд 
       
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задовольнити частково.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 серпня 2024 року в цій справі змінити в частині розміру загальної суми заборгованості, процентів за кредитним договором, що підлягають стягненню, та судового збору.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 62 500 (шістдесят дві тисячі п`ятсот) гривень заборгованіості за Договором про надання фінансового кредиту № 4590885 від 29 жовтня 2021 року, з яких прострочена заборгованість за кредитом – 20 000 (двадцять тисяч) гривень, прострочена заборгованість за процентами - 40 500 (сорок тисяч п`ятсот) гривень, прострочена заборгованість за комісією – 2000 (дві тисячі) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 2229 (дві тисячі двісті двадцять дев`ять) гривень 75 к. судового збору.
В решті рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий  - суддя

Судді