ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 361/1893/24                                                                     Суддя (судді) першої інстанції: Василишин В.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  26 червня 2024 року                                                                                            м. Київ
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді          - Єгорової Н.М.,
суддів                              - Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 травня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа - Начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про скасування постанови, -
В С Т А Н О В И В:
У лютому 2024 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким просив скасувати постанову за справою про адміністративне правопорушення від 28 вересня 2023 року №1014, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , відповідно до якої ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн.
Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 травня 2024 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, висновку суду не відповідають фактичним обставинам справи.
Апелянт зазначив про те, що неявка до ІНФОРМАЦІЯ_1 у зазначену в повістці дату (13 червня 2023 року) не може бути визначено, як триваюче правопорушення, є одноразовим порушенням, що свідчить про порушення відповідачем строку накладення адміністративного стягнення встановленого ст. 38 КУпАП.
Відповідач подав до суду відзив, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскільки позивача притягнуто до адміністративної відповідальності в межах повноважень та у спосіб передбачений законом.
Додатково наголосив, що датою виявлення адміністративного правопорушення є дата встановлення факту порушення мобілізаційного законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період, а саме 26 вересня 2023 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.
Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 отримав 09 червня 2023 року повістку про виклику до ІНФОРМАЦІЯ_1 13 червня 2023 року об 11:00 год.
26 вересня 2023 року старшим лейтенантом ОСОБА_3 складено відносно ОСОБА_4 протокол №827 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, повідомлено останнього про розгляд справи про адміністративне правопорушення о 10:00 год 28 вересня 2023 року.
Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28 вересня 2023 року №1014 військовозобов`язаного ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5 100,00 грн.
Вважаючи протиправною оскаржувану постанову позивач звернувся до суду з позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач, в порушення вимог Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", не виконував покладений на нього обов`язок щодо явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, тобто тривало вчиняв правопорушення в особливий період, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено введення в Україні воєнного стану із 5 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Указами Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено дію воєнного стану в Україні на 30 діб з 24 березня 2022 року, від 18 квітня 2022 року №259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено дію воєнного стану в Україні на 30 діб з 25 квітня 2022 року, від 17 травня 2022 року №341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено дію воєнного стану в Україні на 90 діб з 25 травня 2022 року, від 12 серпня 2022 року №573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено дію воєнного стану в Україні на 90 діб з 23 серпня 2022 року, від 07 листопада 2022 року №757/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено дію воєнного стану в Україні на 90 діб з 21 листопада 2022 року, від 06 лютого 2023 року №58/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено дію воєнного стану в Україні на 90 діб з 19 лютого 2023 року, від 01 травня 2023 року №254/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено дію воєнного стану в Україні на 90 діб з 20 травня 2023 року,
Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 оголошено проведення загальної мобілізації.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оборону України" від 06 грудня 1991 року №1932-ХІІ особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції в Україні з 24 лютого 2022 року діє особливий період.
Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21 жовтня 1993 року №3543-ХІІ громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період (ч. 1).
Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту) (ч. 3).
Як встановлено судом, 09 червня 2023 року військовозобов`язаному ОСОБА_1 вручена повістка виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 11:00 год. 13 червня 2023 року, що підтверджується відповідною розпискою (а.с. 41).
26 вересня 2023 року старшим лейтенантом ОСОБА_3 складено протокол відносно позивача про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, яким встановлено, що ОСОБА_1 об 11:00 год. 13 червня 2023 року не з`явився до збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим порушив вимоги ч. 3 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Також відповідно до протоколу від 26 вересня 2023 року №827 позивачу роз`яснено ст. 63 Конституції України, його права та обов`язки передбачені ст. 268 КУпАП, повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10:00 год. 28 вересня 2024 року в кабінету 16, що підтверджується підписом останнього. В графі поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено "Тому що мав сімейні обставини".
28 вересня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 прийнято постанову № 1014, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сум 5100,00 грн.
Відповідно до ст. 210-1КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію-тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Статтею 3 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" встановлено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив про те, що оскаржувана постанова прийнята відповідача поза межами строку притягнення до адміністративної відповідальності встановленого ст. 38 КУпАП.
Надаючи оцінку доводам апелянта колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).
Апелянт в обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що відповідно до оскаржуваної постанови його притягнуто до адміністративної відповідальності за неприбуття 13 червня 2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 , отже про факт ймовірного порушення відповідачу стало відомо саме 13 червня 2023 року, а тому оскаржувана постанова від 28 вересня 2023 року прийнята поза межами строків притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Як вбачається з матеріалів справи факт вчинення ОСОБА_5 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1КУпАП, відповідачем було виявлено 26 вересня 2023 року під час перевірки облікових даних, про що складено протокол від 26 вересня 2023 року №827 та повідомлено останнього про розгляд справи про адміністративне правопорушення 28 вересня 2023 року, що підтверджується підписом останнього.
Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28 вересня 2023 року №1014 військовозобов`язаного ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5 100,00 грн.
Отже, враховуючи встановлені обставини адміністративне стягнення накладене постановою від 28 вересня 2023 року №1014, згідно з якою ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в межах двохмісячного строку з моменту виявлення правопорушення та складення протоколу від 26 вересня 2023 року №827.
Враховуючи вищевикладене, доводи апелянта щодо наявності підстав для скасування оскаржуваної постанови у зв`язку з порушення відповідачем строку притягнення його до адміністративної відповідальності передбаченого ст. 38 КУпАП є помилковими.
Колегія суддів також звертає увагу на те, що апелянт не заперечує та не спростовує обставину його неприбуття у визначену повісткою дату та час до ІНФОРМАЦІЯ_1 , крім того матеріали справи не містять доказів на підтвердження об`єктивних обставин, що унеможливлювали його прибуття, як і доказів на підтвердження повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_1 про відповідні обставини, що свідчить про порушення позивачем вимог Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Крім іншого, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, - 
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 травня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя                                                                                Н.М. Єгорова 
Судді                                                                                                     Є.О. Сорочко
                                                                                                              Є.В. Чаку