П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  240/3682/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Липа Володимир Анатолійович 
Суддя-доповідач -  Сторчак В. Ю.   
09 вересня 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сторчака В. Ю. 
суддів:  Граб Л.С.  Сушка О.О. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 13 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління національної поліції у Житомирській області  з наступними позовними вимогами:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Національної поліції в Житомирській області, яке оформлене висновком від 06.10.2022 надісланого листом від 12 грудня 2022 року за № А-125/29/105/05-2022, щодо відмови у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із визначенням з 25.08.2022 інвалідності II групи, та не доплачену суму при виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із визначенням з 06.03.2018 року інвалідності ІІІ групи;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області прийняти рішення щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у сумі 300 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, з урахуванням виплачених сум;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Житомирській області провести перерахунок та виплату різниці у виплаченій сумі з 70 до 150 розмірів прожиткового мінімуму одноразової грошової допомоги у зв`язку із визначенням з 06.03.2018 року інвалідності ІІІ групи встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 13 березня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
Відповідач направив на адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу - без задоволення, оскільки вважає, що судом вірно встановлені обставини справи та надано їх належну правову оцінку.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Житомирській області та був звільнений з 23.02.2018 наказом ГУНП в Житомирській області №39 о/с за п.2 ч.1 ст.77 (через хворобу) Закону України "Про Національну поліцію".
Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією МСЕК серії 12 ААБ № 100524 від 30.03.2018 ОСОБА_1 з 01.04.2018 було встановлено III групу інвалідності, захворювання так, пов`язане з проходженням служби в поліції, яка встановлена на строк до 01.04.2021.
У зв`язку з встановленням III групи інвалідності ОСОБА_1 , у відповідності до видаткового касового ордеру №243 від 26.12.2018, Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області виплачено одноразову грошову допомогу у сумі 123 340,00 грн.
В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправними та скасування актів про нещасний випадок, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24.02.2020, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.06.2020, у справі 240/12505/19 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано:- акт N 2 про нещасний випадок невиробничого характеру (форма НТ*), затверджений 24.01.2018 року Начальником Головного управління Національної поліції в Житомирській області; - акт розслідування нещасного випадку (форма Н-5*), що стався 28.09.2017 року з старшим сержантом поліції ОСОБА_1 , складеним 23.01.2017 року комісією, призначеною наказом Начальника Головного управління Національної поліції в Житомирській області. Зобов`язано ГУНП в Житомирській області повторно провести розслідування щодо нещасного випадку, що стався 28.09.2017 року з старшим сержантом поліції ОСОБА_1 , та за їх результатами та із врахуванням висновків, наведених судом, скласти акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та акт про нещасний випадок за формою Н-1 *, відповідно до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 р. N 1346.
На виконання вказаного рішення, ГУНП в Житомирській області затверджено 30.07.2020 акти форми Н-1, Н-5 про нещасний випадок, що стався в період проходження служби при виконанні службових обов`язків ОСОБА_1 .
У подальшому, під час повторного огляду органами МСЕК, ОСОБА_1 , з 24.08.2022 встановлено II групу інвалідності внаслідок іншої причини (травма так, пов`язана з виконанням службових обов`язків), згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 092526 від 25.08.2022.
26.09.2022 позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Житомирській області з заявою від 22.09.2022 про виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням II групи інвалідності внаслідок травми пов`язаної з виконанням службових обов`язків.
Листом Головне управління Національної поліції в Житомирській області від 06.10.2022№1082/29/105/01-2022 повідомило позивача, що згідно матеріалів при первинному огляді МСЕК 06.03.2018 йому встановлено третю групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції, та виплачено одноразову грошову допомогу в сумі 123340,00 грн. Під час повторного огляду МСЕК 24.08.2022 встановлено другу групу інвалідності внаслідок травми пов`язаної з виконанням службових обов`язків. Оскільки Законом та Порядком не передбачено збільшення виплати одноразової грошової допомоги у разі зміни групи інвалідності, прийнято рішення про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги та затверджено відповідний висновок.
Позивач вважаючи протиправним рішення Головного управління Національної поліції в Житомирській області щодо відмови у призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги , звернувся з даним позовом до суду.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що як на момент первинного встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності, так і на момент встановлення йому за результатами повторного огляду ІІ групи інвалідності та його зверненням за призначенням одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку з встановленням вищої групи інвалідності, діяла редакція п. 8 Розділу IV Порядку № 4, яка не передбачала право поліцейського на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі після встановлення йому вищої групи інвалідності. Відтак, суд першої інстанції дійшов висновку, що зміна групи інвалідності з ІІІ на ІІ не надає позивачу права на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, а тому відповідач правомірно відмовив йому у виплаті такої допомоги з посиланням на пункт 8 Розділу ІV Порядку №4.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання провести перерахунок та виплату різниці у виплаченій сумі з 70 до 150 розмірів прожиткового мінімуму одноразової грошової допомоги у зв`язку із визначенням з 06.03.2018 року інвалідності ІІІ групи встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, то суд вказав, що оскільки позивачу при первинному огляді встановлено третю групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції та позивач своїм правом на зміну підстав отримання третьої групи інвалідності внаслідок травми до 01.04.2021 не скористався, а тому відсутні правові підстави для повторного призначення (перерахунку) одноразової грошової допомоги у більшому розмірі.
Переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права, колегія суддів виходить із наступного.
Порядок та підстави призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності поліцейського, регулюються Законом України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) і Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4 (далі - Порядок №4).
За приписами п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону №580-VIII, поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.
Частиною 1 статті 97 Закону №580-VIII передбачено, що одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:
1) загибелі поліцейського, що настала внаслідок протиправних дій третіх осіб, або під час учинення дій, спрямованих на рятування життя людей або усунення загрози їхньому життю, чи в ході участі в антитерористичній операції, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або смерті поліцейського внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого за зазначених обставин;
2) смерті поліцейського, що настала під час проходження ним служби в поліції;
3) визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;
4) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;
5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності;
6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.
Виплата одноразової грошової допомоги за п. 3 ч. 1 статті 97 Закону №580-VIII здійснюється за обов`язкової одночасної наявності трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення): 1) інвалідність повинна наступити внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання поліцейським службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції; 2) інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції; 3) причина звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції.
Стаття 101 Закону №580-VIII передбачає вичерпні підстави, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, а саме: якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком: а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням; б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом); г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.
Згідно частин 1, 6 статті 100 Закону №580-VIII, визначення інвалідності та ступеня втрати працездатності без визначення інвалідності поліцейським здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до закону та інших нормативно-правових актів.
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права.
Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України (ч. 2 ст. 97 Закону №580-VIII).
Наказом Міністерства внутрішніх справ України№4 від 11.01.2016 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 163/28293, який набрав чинності 29.02.2016 року (далі - Порядок №4).
Відповідно до пунктів 2, 3, 5 Розділу ІІІ цього Порядку № 4 посадові особи органів поліції, навчальних закладів у межах своїх повноважень повинні сприяти особам, які мають право на призначення і отримання одноразової грошової допомоги відповідно до законодавства України, в отриманні та оформленні ними документів, необхідних для своєчасного ухвалення рішення про призначення і виплату зазначеної допомоги.
Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається керівнику органу поліції, навчального закладу за останнім місцем проходження служби поліцейським або за останнім місцем проходження поліцейським служби перед відрядженням до інших органів (далі - останнім місцем проходження служби).
У разі коли такий орган (заклад, установу) ліквідовано, заява подається до органу (закладу, установи) за місцем зберігання особової справи.
Пунктом 8 Розділу ІV Порядку №4 (в редакції, що діяла до 14.05.2019) було визначено: "якщо поліцейському протягом двох років після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми".
У подальшому, наказом МВС від 05.04.2019 №249 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19.04.2019 за № 414/33385) «Про затвердження Змін до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського» до Порядку №4 було внесено зміни (набрали чинності 14.05.2019), та викладено п. 8 Розділу ІV у новій редакції, відповідно до якої: "якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми".
Відповідно до правової позиції Верховного Суду щодо застосування п. 8 Розділу IV Порядку № 4, викладеної у постановах від 18.11.2021 у справі №240/9996/19, від 24.11.2021 у справі № 520/1726/2020, від 25.07.2022 у справі №520/12401/2020 та від 25.07.2022 у справі №520/12401/2020 Верховний Суд дійшов правового висновку, що положення зазначеної норми підлягають застосуванню в наступних випадках:
- якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії групу інвалідності;
- якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії більший відсоток втрати працездатності.
Поряд з цим, як вірно вказав суд першої інстанції, приписи наведеної норми не містять підстав та умов для призначення та виплати поліцейському грошової допомоги в більшому розмірі у разі якщо поліцейському після первинного встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності.
Також положеннями вказаного Порядку №4 не передбачена процедура перегляду розміру вже призначеної та виплаченої одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною обставин та причин встановлення такої групи інвалідності, та наданням нових документів.
Таким чином, після внесення змін до Порядку №4 законодавець фактично виключив право поліцейського на отримання грошової допомоги в більшому розмірі у разі, якщо протягом двох років після первинного встановлення групи інвалідності із втратою працездатності останньому під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності.
Судом встановлено, що з 06.03.2018 позивачу було встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції, та виплачено у зв`язку з цим одноразову грошову допомогу в розмірі 123340,00 гривень, а з 24.08.2022 йому було встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок травми так, пов`язаної з виконанням службових обов`язків. Зміна групи інвалідності з ІІІ на ІІ стала підставою для звернення позивача до Головного управління Національної поліції в Житомирській області із заявою від 22.09.2022 про виплату одноразової грошової допомоги у більшому розмірі.
Водночас встановлено, що на момент первинного встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності, так і на момент встановлення йому за результатами повторного огляду ІІ групи інвалідності та його зверненням за призначенням одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку з встановленням вищої групи інвалідності, діяла редакція п. 8 Розділу IV Порядку № 4, яка не передбачала право поліцейського на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі після встановлення йому вищої групи інвалідності.
З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що зміна групи інвалідності з ІІІ на ІІ не надає позивачу права на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, а тому відповідач правомірно відмовив йому у виплаті такої допомоги з посиланням на пункт 8 Розділу ІV Порядку №4.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання провести перерахунок та виплату різниці у виплаченій сумі з 70 до 150 розмірів прожиткового мінімуму одноразової грошової допомоги у зв`язку із визначенням з 06.03.2018 року інвалідності ІІІ групи встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, судом встановлено, що згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією МСЕК серії 12 ААБ № 100524 від 30.03.2018 позивачу з 01.04.2018 було встановлено III групу інвалідності, захворювання так, пов`язане з проходженням служби в поліції, яка встановлена на строк до 01.04.2021.
Згідно з п. 8 розд. IV Порядку №4 якщо поліцейському після встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Таким чином, право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі виникає у зв"язку з дотриманням визначених умов та виникненням певних обставин, а саме: встановлення поліцейському ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності та встановлення під час повторного огляду згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії групи інвалідності або більшого відсотка втрати працездатності.
Проте, оскільки позивачу при первинному огляді встановлено третю групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції та позивач своїм правом на зміну підстав отримання третьої групи інвалідності внаслідок травми до 01.04.2021 не скористався, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для повторного призначення (перерахунку) одноразової грошової допомоги у більшому розмірі.
Крім того, суд вірно вказав, що процедура перегляду розміру вже призначеної та виплаченої одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною обставин, наданням нових документів, передбачає виплату лише різниці між виплаченою та нарахованою сумою у зв`язку із встановленням згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищої групи чи іншої причини інвалідності або більшого відсотку втрати працездатності під час повторного огляду.
Колегія суддів вважає помилковим посилання апелянта на статтю 101 Закону України "Про Національну поліцію" та передбачений нею виключний перелік підстав для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги поліцейським, оскільки вказана норма регулює випадки, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються взагалі (тобто вперше), а в спірних правовідносинах позивач просить здійснити йому виплату одноразової грошової допомоги у більшому розмірі у зв`язку з встановленням йому вищої групи, що не є тотожним реалізації права поліцейського на отримання одноразової грошової допомоги як такого.
Такої ж правової позиції дійшов і Верховний Суд Касаційного адміністративного суду у постанові від 23.12.2020 у справі № 822/1084/18 (провадження № К/9901/59985/18).
Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги позивача висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 13 березня 2024 року відповідає.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Апеляційний суд вважає, що Житомирський окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п. 2 ч.5 ст. 328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 13 березня 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.  

Головуючий	 	 	Сторчак В. Ю.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Граб Л.С.    Сушко О.О.