Номер провадження: 33/813/1479/24
Номер справи місцевого суду: 494/704/24 
Головуючий у першій інстанції Римар І. А. 
Доповідач Стахова Н. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2024 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Стахової Н.В.,
з участю секретаря судового засідання Булацевської Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Одеса в залі суду апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
на постанову Березівського районного суду Одеської області від 06 травня 2024 року, у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 185 КУпАП,
в с т а н о в и в:
Постановою Березівського районного суду Одеської області від 06 травня 2024 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 КУпАП та застосовано щодо неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 15 (п`ятнадцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 255 (двісті п`ятдесят п`ять) гривень 00 коп. Стягнуто судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.
Судовим рішенням встановлено, що згідно протоколу серії ВАД № 012686 про адміністративне правопорушення від 04.04.2024 року вбачається, що 04.04.2024 року о 17:00 год. ОСОБА_1 перебуваючи по вул. Центральна, с. Чижове Березівського району, висловлювалась в бік працівників поліції нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою, викинула нагрудні боді-камери № 212765, № 212128 в річку, чим своїми діями вчинила злісну непокору, за що передбачена відповідальність за ст.185 КУпАП.
Не погодившись з постановою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити.
В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що суд не дослідив надані ОСОБА_1 заперечення та докази: ксерокопію протоколу медичного огляду та накладної, котрі доводять про безпідставність зупинки та вимогу поліцейських залишити скутер на місці, суду не надано належних доказів, DVD диск не є оригінальним доказом, та визиває сумнів у версії подій , яку висувають поліцейські та спростовується вищезазначеними доказами. 
Вважає, що всі «протиправні дії» ОСОБА_1 зводились до вимоги до поліцейських повернути її майно (електроскутер), ключи від якого поліцейські не віддавали, цинічно ігноруючи неодноразові її прохання повернути.
Посилається, що у справі немає жодного беззаперечного доказу її вини, адже «дозволено те, що не заборонено законом», на відміну від правоохоронних органів, котрі зобов?язані діяти в межах повноважень та у відповідності до закону.
Зазначає, що відповідно до змісту ст. 62 Конституції України «Ніхто не зобов?язаний доводити свою невинуватість. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь».
Будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на розгляд справи не з`явилася, рухом справи не цікавилися, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляла. Тому, враховуючи вимоги закону про розгляд справи в розумні строки, передбачені ч. 4 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 , що не може розцінюватись як порушення прав ОСОБА_1 , передбачених ст. 268, 271 КУпАП.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
На підставі положення ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.
Згідно з вимогами ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративне правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Приписами ст. 280 КУпАП регламентовано, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винуватість особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, які зазначені у ст. 251 КУпАП.
Суд, згідно з вимогами ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Апеляційний суд вважає, що вищезазначені вимоги закону під час розгляду матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, - є правильним, а зміст постанови відповідає приписам ст. 283 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 цього адміністративного правопорушення.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується беззаперечними доказами, яким суд дав належну та об`єктивну оцінку.
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №012686 від 04.04.2024 року вбачається, що 04.04.2024 року о 17:00 год. ОСОБА_1 перебуваючи по вул. Центральна, с. Чижове Березівського району, висловлювалась в бік працівників поліції нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою, викинула нагрудні боді-камери №212765, №212128 в річку, чим своїми діями вчинила злісну непокору, за що передбачена відповідальність за ст.185 КУпАП.
Обставини, які вказані у протоколі про адміністративне правопорушення підтверджуються письмовими поясненнями ОСОБА_1 , письмовими поясненнями ОСОБА_2 , відеозаписами з боді-камер, рапортом від 04.04.2024 року, що отримано та зареєстровано ЄО за № 1560 від 04.04.2024 року заяву про опір працівнику поліції, рапортом від 04.04.2024 року заступника начальника СРПП Березівського РВП ОСОБА_3 , рапортом від 04.04.2024 року інспектора СРПП Березівського РВП Ткаченка М.В., рапортом від 04.04.2024 року слідчого СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області Музиченка В., в яких чітко викладено обставини, за яких ОСОБА_1 вчинила злісну непокору, а саме висловлювалась в бік працівників поліції нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою, викинула нагрудні боді-камери №212765, №212128 в річку, чим своїми діями вчинила злісну непокору.
Наведені в рапортах поліцейських обставини також підтверджуються відеозаписом з місця події.
Докази, що містяться у матеріалах справи, які є належними й допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні у ході розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст. 185 КУпАП адміністративного правопорушення.
Під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що працівники поліції, були упереджені під час виконання своїх функціональних обов`язків, у матеріалах справи про адміністративне правопорушення також відсутні будь-які відомості, які можуть підтвердити факт зацікавленості працівників поліції, - такі дані відсутні у матеріалах справи, їх не додано і до апеляційної скарги. Відтак, апеляційний суд приходить до висновку, що працівники поліції при виконанні своїх функціональних обов`язків діяли виключно у межах наданих їм повноважень.
При цьому суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у злісній непокорі законним вимогам працівників поліції.
Приймаючи судове рішення апеляційний суд також бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.
Відповідно до ст. 185 КУпАП адміністративна відповідальність настає за злісну непокору законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.
Об`єкт правопорушення - суспільні відносини у сфері забезпечення громадського порядку та суспільної безпеки, та суспільні відносини у сфері державного управління.
Об`єктивна сторона правопорушення полягає у злісній непокорі законному розпорядженню або вимозі працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких самих дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку.
Отже, злісна непокора полягає у відмові від обов`язкового виконання наполегливих розпоряджень або вимог працівника поліції, або в непокорі, що виражається у зухвалій формі і свідчить про прояв явної неповаги до органів та осіб, які охороняють громадський порядок. Відмова особи проявляється у недвозначній формі словами, жестами, мовчанням тощо.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26.06.1992 «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів» відповідальність за ст. 185 КУпАП настає лише за дії, вчинені винним у зв`язку з виконанням працівником правоохоронного органу службових обов`язків. Злісною непокорою є відмова від виконання наполегливих, неодноразово повторених законних вимог чи розпоряджень працівника поліції при виконанні ним службових обов`язків, або відмова, виражена у зухвалій формі, що свідчить про явну зневагу до осіб, які охороняють громадський порядок.
Правопорушення, передбачене ст. 185 КУпАП, обов`язково передбачає наявність законної вимоги співробітника поліції при виконанні службових обов`язків, оскільки вимога або розпорядження поліцейського це акт, юридично рівнозначний наказу, що виражений у категоричній формі та має бути законодавчо обґрунтованим.
Основні права працівника поліції встановлено у розділах IV «Повноваження поліції», V «Поліцейські заходи» Закону України «Про національну поліцію». Так, поліція здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок вчинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події.
Вищевказані вимоги щодо процедури оформлення матеріалів адміністративного правопорушення стосовно ОСОБА_1 працівниками поліції дотримані, тому, твердження апелянта про те, що вказані у протоколі відомості не можуть слугувати належними доказами у справі, - є безпідставними та спростовуються вищезазначеним.
Доводи апеляційної скарги про безпідставність зупинки та вимоги поліцейських залишити скутер на місці, апеляційний суд визнає такими, що не спростовують факту злісної непокори ОСОБА_1 законним вимогам поліцейських, яка мала місце за викладених у протоколі обставин.
Відхиляючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд бере до уваги приписи ст. 28 Конституції України, які закріплюють право кожного на повагу до його гідності, це право людини рівнозначне обов`язку поважати інших.
Дії ОСОБА_1 свідчать проте, що її поведінка не відповідала обстановці, носила зухвалий характер та свідчила про те, що вона ігнорує законні вимоги поліцейських.
Апеляційний суд вважає, що дії поліцейських були спрямовані на припинення правопорушником ОСОБА_1 протиправної поведінки і носили законний та правомірний характер.
Таким чином, всупереч доводів апелянта у протоколі описано суть вчиненого правопорушення, зокрема зазначено, що ОСОБА_1 висловлювалась в бік працівників поліції нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою, викинула нагрудні боді-камери в річку, чим своїми діями вчинила злісну непокору. Таким чином, дії ОСОБА_1 щодо непокори законній вимозі поліцейських охоплюються диспозицією передбаченого ст. 185 КУпАП адміністративного правопорушення.
Тому, апеляційний суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази є логічними та послідовними, узгоджуються між собою, не суперечать змісту протоколу, а тому жодних підстав уважати, що протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 за непокору законним вимогам поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, не відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, немає.
Зібрані у справі докази досліджені судом першої інстанції відповідно до вимог КУпАП на предмет належності, допустимості, достовірності та у своїй сукупності є достатніми для визнання доведеною вину ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ст. 185 КУпАП адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги визнаються такими, що спрямовані виключно на ухилення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинене нею адміністративне правопорушення.
На підставі вищенаведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ОСОБА_1 обґрунтовано визнано винною у вчиненні передбаченого ст. 185 КУпАП адміністративного правопорушення; що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні цього правопорушення підтверджується сукупністю зібраних у справі, досліджених суддею першої інстанції, перевірених апеляційним судом, наведених вище доказів, яким дана правильна оцінка у постанові; що адміністративне стягнення накладено на нього в межах санкції вищевказаної статті, у зв`язку з чим, є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника.
Притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинене нею адміністративне правопорушення буде сприяти досягненню основної мети - виховання правопорушника у дусі додержання законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
На переконання апеляційного суду, оскаржувана постанова, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без змін, а подана ОСОБА_1 апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження, без задоволення.
Керуючись ст.ст. 251, 280, 283, 294 КУпАП суд,

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Березівського районного суду Одеської області від 06 травня 2024 року, якою  ОСОБА_1 , визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 КУпАП залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                         Н.В. Стахова