ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року 
м. Київ

cправа №  924/608/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Мачульського Г.  М. - головуючого, Міщенка І.  С., Краснова Є.  В.,
секретар судового засідання Лихошерст І.  Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Понінківської селищної ради
на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.06.2023 (колегія суддів: Гудак А.  В. - головуючий, Олексюк Г.  Є., Мельник О.  В.)
за позовом керівника Шепетівської окружної прокуратури в інтересах держави
до: 1) Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області
2) Понінківської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області
3) Комунального унітарного підприємства Понінківської селищної ради
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: 1) Фонду державного майна України
2) Державного підприємства ?Понінківське?
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача-3 - 3) Товариства з обмеженою відповідальністю ?Ардана Трейд?
про визнання недійсними наказу та рішення; зобов`язання повернути у державну власність земельні ділянки; скасування державних реєстрацій права власності; скасування державних реєстрацій земельних ділянок
за участю:
третьої особи-1: Хайновський О.  О. (самопредставництво)
прокурора: Костюк О.  В. (посвідчення),
ВСТАНОВИВ:
1.          Короткий зміст і підстави позовних вимог
1.1.          Керівник Шепетівської окружної прокуратури (далі - прокурор) звернувся до суду з позовом в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (далі - відповідач-1), Понінківської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області (далі - відповідач-2), Комунального унітарного підприємства Понінківської селищної ради (далі - відповідач-3), згідно з яким, просив визнати недійсним: наказ відповідача-1 від 22.01.2021 №  13-ОТГ, рішення відповідача-2 від 27.04.2021 №  10; зобов`язати відповідача-2 та відповідача-3 повернути у державну власність спірні земельні ділянки, скасувати державну реєстрацію права власності відповідача-2 та права постійного користування відповідача-3 на спірні земельні ділянки.
1.2.          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірний наказ та рішення прийняті з порушенням вимог законодавства, у зв`язку з чим порушені права та інтереси держави, тому вони підлягають визнанню недійсними.
2.          Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
2.1.          Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 29.03.2023 (суддя Танасюк О.  Є.), позов прокурора залишено без розгляду.
2.2.          Ухвала суду мотивована тим, що у прокурора не виникло право на позов в інтересах держави, що виключає підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді.
2.3.          Оскарженою постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.06.2023, вище вказана ухвала суду скасована, а справу передано на розгляд до суду першої інстанції.
2.4.          Свій висновок апеляційний суд мотивував тим, що прокурор обґрунтував наявність підстав для звернення з позовом до суду в інтересах держави та правомірно звернувся до суду як самостійний позивач.
3.          Короткий зміст касаційної скарги та позиція інших учасників справи
3.1.          У касаційній скарзі відповідач-2 просить скасувати вище вказану постанову суду, а ухвалу суду першої інстанції залишити в силі.
3.2.          На обґрунтування касаційної скарги заявник посилався на те, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Заявник касаційної скарги вважає, що апеляційним судом не враховані правові висновки, які викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.10.2022 у справі №  922/1830/19, від 13.11.2019 у справі №  826//3115/17, від 26.05.2020 у справі №  912/2385/18, від 20.11.2018 у справі №  5023/10655/11, від 26.02.2019 у справі №  915/478/18, від 06.07.2021 у справі №  911/2169/20, у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №  806/1000/17, від 20.09.2018 у справі №  924/1237/17, від 28.06.2022 у справі №  916/1283/20, від 30.06.2022 у справі №  927/774/20; суд першої інстанції правомірно залишив позов без розгляду.
3.3.          Фонд державного майна України, заступник керівника Хмельницької обласної прокуратури, прокурор у відзивах на касаційну скаргу, посилаючись на правильне застосування судом апеляційної інстанції норм чинного законодавства, зазначили про безпідставність доводів та вимог викладених у касаційній скарзі, у зв`язку з чим просили залишити оскаржувану постанову суду без змін, а касаційну скаргу без задоволення.
3.4.          Поданий відповідачем-1 відзив щодо касаційної скарги не може бути прийнятий до розгляду разом із касаційною скаргою виходячи із наступного.
3.5.          Відповідно до приписів частини другої статті 295 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) відзив на касаційну скаргу має містити, зокрема, обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги.
3.6.          Згідно статті 297 ГПК України учасники справи мають право приєднатися до касаційної скарги, поданої особою, на стороні якої вони виступали. До касаційної скарги мають право приєднатися також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (ч.1). До заяви про приєднання до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору та докази направлення заяви іншим учасникам справи (ч.3).
3.7.          Отже оскільки поданий відповідачем-1 відзив не містить обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, а за своєю суттю є приєднанням до касаційної скарги, однак ним не додано документу про сплату судового збору, а ГПК України не містить положень щодо надання строку для усунення недоліків стосовно приєднання до касаційної скарги, поданий відзив залишається без розгляду.
4.          Мотивувальна частина
4.1.          Апеляційний суд встановив, що предметом спору є вимога прокурора про визнання недійсним наказу відповідача-1 та рішення органу місцевого самоврядування, які за твердженням прокурора прийнято на порушення вимог земельного законодавства.
4.2.          Прокурор в обґрунтування підстав представництва інтересів держави посилався на те, що: виявлено порушення інтересів держави при передачі відповідачем-1 з державної у комунальну власність відповідача-2 земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні Державного підприємства ?Понінківське?.
4.3.          Прокурор вказував, що він звертається до суду в інтересах держави як самостійний позивач, оскільки орган, який має повноваження на захист порушених інтересів держави, сам допустив порушення вказаних інтересів, а тому такий орган визначений одним із відповідачів, тому прокурор набув статусу позивача.
4.4.          Також прокурор зазначав, що позов спрямований на припинення правопорушень та відновлення законності при вирішенні суспільно значимого питання з урахуванням принципу справедливої рівноваги між суспільними інтересами та необхідністю дотримання прав власників, оскільки прийняття незаконних рішень органами виконавчої влади та місцевого самоврядування порушує рівновагу у соціально-економічних відносинах та негативно впливає на зміцнення їх авторитету у суспільстві.
4.5.          Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог, викладених у касаційній скарзі, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
4.6.          Пунктом 2 частини першої статті 226 ГПК України встановлено, що суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.
4.7.          Статтею 53 ГПК України встановлено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами (ч.3). У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача (ч.5).
4.8.          Відповідно до частини четвертої статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
4.9.          Згідно з частиною третьою статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.
4.10.          Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
4.11.          Апеляційний суд виходив із того, що на виконання частин третьої - п`ятої статті 53 ГПК України і частин третьої, четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор при поданні позовної заяви обґрунтував неналежне, на його думку, здійснення захисту інтересів держави (тобто навів підставу для представництва інтересів держави); зазначив, що орган виконавчої влади незаконно розпорядився спірними земельними ділянками шляхом їх передачі у власність відповідача-2, чим обґрунтував порушення інтересів держави (тобто навів підстави для звернення з позовом).
4.12.          Таке застосування норм права у спірних правовідносинах узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 11.06.2024 зі справи №  925/1133/18, згідно яких, якщо уповноважений державою орган сам є учасником спірних відносин і порушником інтересів держави, то у такому випадку визначення цього органу позивачем суперечило б принципу розумності (пункт  111). В процесуальному аспекті орган, який прийняв незаконний акт, не має зацікавленості у задоволенні позовних вимог, відстоюючи правомірність своїх дій, що суперечить правовому статусу позивача. Водночас доведення правомірності дій, які оспорюються позивачем, забезпечується процесуальними повноваженнями відповідача (пункт  116). При цьому фактичним позивачем за позовом, поданим в інтересах держави, є держава, а не відповідний орган або прокурор (пункт  117).
4.13.          У цій постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.06.2024 у справі №  925/1133/18 вирішуючи питання щодо процесуального статусу особи заначено, що прокурор оскаржив рішення Черкаської міської ради, саме тому визначив останню відповідачем (пункт  95). Відповідачем у господарському судочинстві є особа, до якої звернена вимога позивача, яка своєю чергою спрямована на захист відповідного порушеного права або законного інтересу (пункт  98).
4.14.          Згідно з пунктом 6 частини другої статті 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.
4.15.          Таким чином, призначенням Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок, у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав`язуючи, при цьому, нижчестоящим судам результат вирішення конкретної судової справи.
4.16.          Згідно частини четвертої статті 300 ГПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
4.17.          За таких обставин, доводи скаржника з посиланням на постанови Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, є безпідставними, оскільки в силу правової позиції, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №  755/10947/17, та виходячи із наведених вимог частини четвертої статті 300 ГПК України слід враховувати останню позицію суду касаційної інстанції, у зв`язку з чим колегія суддів застосовує до спірних правовідносин, які виникли у справі, що переглядається, правову позицію Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 11.06.2024 у справі №  925/1133/18 та до якої зупинявся розгляд справи, яка переглядається.
4.18.          Інші посилання, викладені в касаційній скарзі, відхиляються судом в силу положень частини другої статті 300 ГПК України, за приписами якої суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
4.19.          Згідно положень статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч.1). Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (ч.2).
4.20.          За вказаних обставин підстав для скасування оскарженої постанови та задоволення касаційної скарги немає.
Керуючись статтями 240, 301, 308, 309, 315, 317 ГПК України,

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Понінківської селищної ради залишити без задоволення, а постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.06.2023 у справі №  924/608/22, залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          Г.  М.  Мачульський

Судді                                                                                                    І.  С.  Міщенко

                                                                                                    Є.  В.  Краснов