ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 липня 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 669/270/24
Провадження № 33/4820/485/24

       Суддя Хмельницького апеляційного суду Кулеша Л.М., з участю секретаря судового засідання Цугеля А.В., особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , захисника Кучерука Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження захисника Кучерука Т.М., в інтересах ОСОБА_1 , на постанову Білогірського районного суду Хмельницької області від 29 травня 2024,
в с т а н о в и л а:

Цією постановою          ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , непрацюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу, у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17000,00) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. 
Стягнуто з  ОСОБА_1 , в дохід держави 605,60 грн. судового збору. 
За постановою суду 09 березня 2024 року о 09 год. 35 хв. громадянин ОСОБА_1 , по вул.Садова, в с.Залужжя Шепетівського району Хмельницької області, керував автомобілем «HONDA CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя). Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку, на місці за допомогою використання спеціальних технічних засобів та проходження медичного огляду в медичному закладі для встановлення стану сп`яніння, відмовився.
Не погоджуючись з постановою суду, захисник Кучерук Т.М., в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову місцевого суду скасувати та прийняти нову, якою закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вказує, що розгляд справи було проведено за їх відсутності, копію постанови ОСОБА_1 отримано 10.06.2024, що підтверджується відміткою, наявною в матеріалах справи, тому оскаржити судове рішення, у визначений законом строк було неможливо із вказаних причин. Також, посилається на те, що поліцейськими не було дотримано вимоги Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, оскільки від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 не відмовлявся, а виявив бажання пройти такий огляд в медичному закладі, однак працівники поліції йому у цьому відмовили. Зауважує, що матеріали справи не містять документального підтвердження правомірності причини зупинки. Відеозапис події, долучений до справи, є обривистим та не відображає всіх подій від початку до завершення. Переконує, що протокол не містить посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено фіксацію події. Крім того, стверджує, що свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 можуть підтвердити факт прохання ОСОБА_1 працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Місцевий суд залишив поза увагою те, що час складання протоколу та направлення на огляд не відповідає дійсності, що підтверджується відеозаписом, та ставить під сумнів об`єктивність відображеної інформації у цих документах. 
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 та його захисника Кучерука Т.М., на підтримку поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, вважаю, що строк на апеляційне оскарження слід поновити, а апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.
Згідно з ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга подана, після закінчення цього строку повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявила клопотання про поновлення цього строку, а також у поновлені строку відмовлено.
Оскільки оскаржувану постанову ОСОБА_1 було отримано лише 10.06.2024, що підтверджується відміткою, наявною в матеріалах справи, тобто по закінченні строку на апеляційне оскарження, тому вважаю, що строк на апеляційне оскарження був пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.
У відповідності до  ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен, на вимогу працівника поліції, пройти, в установленому порядку, медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. 
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає, у тому числі, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
За правилами ч.ч. 2,3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Відповідно до вимог п.2 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Суд першої інстанції,  при встановленні обставин правопорушення, вирішенні питання про наявність події і складу правопорушення в діях ОСОБА_1 , доведеності його вини, зазначених вимог закону дотримався.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 476955 від 09.03.2024, 09 березня 2024 року о 09 год. 35 хв. громадянин ОСОБА_1  по вул.Садова, в с.Залужжя Шепетівського району Хмельницької області, керував автомобілем «HONDA CR-V», реєстраційний номер  НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, відмовився. Чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вказаний протокол відповідає вимогам ст.ст. 254, 256 КУпАП, складений уповноваженою на те особою, визначеною ст. 255 КУпАП, а наведені у ньому обставини об`єктивно стверджуються іншими доказами, дослідженими суддею по справі.
З даних акту огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів вбачається, що огляд на місці проведений у зв`язку з виявленими у нього ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. Від проходження огляду, в акті, ОСОБА_1 відмовився, що підтверджується його власноручним підписом у ньому.
З направлення на огляд ОСОБА_1 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що він направлявся до медичної установи КНП «Білогірська БЛ». Від такого огляду, останній, відмовилася, свою відмову засвідчив підписом.
Матеріали справи містять розписки про роз`яснення прав і обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України і ст. 268 КУпАП та про інформування особи, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та розписка про залишення на зберігання транспортного засобу ОСОБА_4 , підписані ОСОБА_1 .
У відповідності до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції
З вказаних відеозаписів вбачається, що після зупинки транспортного засобу, поліцейський з РПП СПД №1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_5 вказав водію, що його автомобіль може бути причетним до вчинення адміністративного правопорушення, а саме на вказаний транспортний засіб відсутній поліс страхування. Крім того, встановивши особу водія поліцейський вказав ОСОБА_1 на виявленні у нього ознаки алкогольного сп`яніння та запропонував пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або в медичному закладі. На неодноразові прохання поліцейського пройти такий огляд, ОСОБА_1 спочатку погодився, потім відмовився, посилаючись на те, що напередодні, ввечері, вживав алкогольні напої.
Відеозапис не відображає бажання ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичній установі, після відмови від такого огляду, до складання стосовно нього протоколу, відтак відповідні доводи сторони захисту, є необґрунтованими. 
У матеріалах справи відсутні, апелянтом,  під час апеляційного розгляду, не надано достатньо доказів, на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. Дії працівників поліції відповідали вимогам Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ від 17.12.2008 року № 1103, а також Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС та МОН України від 09.11.2015 року № 1452/735, у зв`язку з чим відповідні твердження поданої апеляційної скарги є неприйнятними.
Відеозаписом обставин події чітко зафіксовано причину зупинки автомобіля під керуванням   ОСОБА_1 , виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння та чітка його відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі. 
Твердження апелянта про неповноту наданого відеозапису, відхиляються, оскільки він є безперервним у частині, яка має доказове значення для вирішення питання про наявність чи відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Будь-яких фактичних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів достовірність відеозапису стороною захисту не надано. Не встановлено таких і під час апеляційного розгляду справи.
Відхиляються і доводи про не зазначення технічних характеристик засобів фіксації, оскільки у відповідності до протоколу фіксація події відбувалася за допомогою нагрудного відеореєстратора №ІІІ3027641. 
Ці обставини адміністративної справи давали суду підстави дійти висновку про доведеність вини  ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, стороною захисту не надано, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.
Всі інші доводи, наведені захисником ОСОБА_6 в апеляційній скарзі та у судовому засіданні апеляційної інстанції, були предметом ретельного дослідження та змістовного аналізу судом першої інстанції, цілком спростовані висновками, наведеними судом у постанові, інших відомостей, які б могли вплинути на постановлення іншого рішення матеріали справи не містять.
Аналогічні посилання в апеляційній скарзі носять загальний характер та є суб`єктивними, у зв`язку з чим апеляційний суд приходить висновку, що немає необхідності наводити спростування на кожен аргумент апелянта, викладений ним у поданій апеляційній скарзі.
При цьому апеляційний суд керується висновком ЄСПЛ, зроблений ним у справі «Серекін та інші проти України» від 10.02.2010 року, де в п. 51 Суд вказав, що хоча пункт 1 статті Конвенції (Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, однак його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.
Невизнання  ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є способом його самозахисту, бажанням уникнути відповідальності та спростовується матеріалами справи.
Істотних порушень вимог закону, які б ставили під сумнів висновки судді першої інстанції та були безумовною підставою для скасування судового рішення не встановлено.  
Місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи, дана належна оцінка особі  ОСОБА_1 , правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права та зроблено обґрунтований висновок про доведеність його вини у порушенні вимог п. 2.5 ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Накладене на  ОСОБА_1 стягнення відповідає вимогам ст. 33 КУпАП, за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення особи притягнутої до адміністративної відповідальності та запобігання вчиненню нових адміністративних правопорушень.
З урахуванням наведеного, підстав для скасування постанови у межах доводів апеляційної скарги не вбачається. 
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и л а:

Поновити захиснику Кучеруку Т.М. строк на апеляційне оскарження постанови Білогірського районного суду Хмельницької області від 29 травня 2024 стосовно ОСОБА_1 .
Постанову Білогірського районного суду Хмельницької області від 29 травня 2024 стосовно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника Кучерука Т.М. – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького 
апеляційного суду                                        Л.М.Кулеша