КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
                                    
Апеляційне провадження                                            
№ 22-ц/824/11465/2024                    
                                                     
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

  26 липня 2024 року                                                                       місто Київ
                                                                                                 справа № 355/1542/23                               
                              
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:  головуючого судді: Борисової О.В.
                   суддів: Ратнікової В.М., Рейнарт І.М.
 
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 09 квітня 2024 рокута апеляційну скаргу відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» на додаткове рішення Баришівського районного суду Київської області від 02 травня 2024 року, ухвалені під головуванням судді Чальцевої Т.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН», ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
 
                                              В С Т А Н О В И В:
 
У вересні 2023 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів, в якому просив стягнути на його користь з:
ТДВ «Страхова компанія «ГАРДІАН» матеріальну шкоду у розмірі           15993,10 грн.;
ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 50000 грн.
В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 09 квітня 2023 року близько 11.40 год., ОСОБА_1 , рухаючись по автодорозі Т1024 в с. Садове Броварського району Київської області та, керуючи автомобілем «CHERY TIGGO», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «DACIA LOGAN», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Постановою Баришівського районного суду Київської області від 20 квітня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Вказував, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля «CHERY TIGGO», д.н.з. НОМЕР_1 на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-211606220 від 19 жовтня 2022 року у ТДВ «Страхова компанія «ГАРДІАН».
Зазначав, що він звернувся до ТДВ «Страхова компанія «ГАРДІАН» із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди та страховою вживалися заходи щодо врегулювання страхового випадку, узгодження розміру страхового відшкодування у сумі 20590 грн., який розраховувався наступним чином: 23790 грн. - розмір завданого збитку, від якого віднімається франшиза в розмірі 3200 грн., що дорівнює 20590 гривень.
Посилався на те, що він, з метою встановлення дійсного розміру витрат, які він повинен був понести на проведення ремонту пошкодженого автомобіля, позивач звернутися до ФОП ОСОБА_3 , яким було проведено огляд автомобіля та 22 травня 2023 року складено Акт огляду автомобіля, в якому зазначаються витрати: на запасні частини 11500,00 грн., всього за роботу - 43900,00 грн., всього за роботу із запасними частинами - 55400 грн.
04 серпня 2023 року та 23 листопада 2023 року позивач отримав від ТДВ «Страхова компанія «ГАРДІАН» страхове відшкодування на загальну сумі 39406,90 грн. Але із таким розміром страхового відшкодування позивач погодитися не може, оскільки ві
Позивач вважає, що вказана сума страхового відшкодування є заниженою, не відповідає дійсному розміру завданих у ході ДТП збитків, чим порушуються його законні права та інтереси, оскільки загальна сума матеріального збитку визначена в розмірі 55400 грн. ФОП ОСОБА_3 , є меншою, ніж зазначена в полісі ТДВ «Страхова компанія «ГАРДІАН» страхова сума за шкоду, заподіяну майну.
Вказував, що невідшкодованою залишилася матеріальна шкода у суму 15993,10 грн. (різниця між заподіяною матеріальною шкодою 55400 грн. та відшкодованою - 39406,90 грн.), яка повинна бути стягнута на його користь із відповідача ТДВ «Страхова компанія «ГАРДІАН».
Зазначав, що у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу йому заподіяна значна моральна (немайнова) шкода, оскільки він переніс сильні душевні хвилювання та страждання. У нього протягом тривалого часу порушився нормальний сон, значно погіршилося загальне самопочуття, виник постійний тривожний стан, упродовж тривалого часу йому довелося шукати кошти для ремонту автомобіля. Наслідки перенесеної моральної травми привели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, нервозність, дратівливість, образливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, емоційна напруга, насторога, невпевненість у собі, тривога з приводу майбутнього.
Посилався на те, що моральну шкоду, яка була завдана неправомірними діями відповідача ОСОБА_1 , він оцінює в грошовій формі в розмірі 50000 грн. 
Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 09 квітня 2024 року позов ОСОБА_2  задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2  у відшкодування моральної шкоди 30000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2  судовий збір при подачі позовної заяви до суду в розмірі 322 грн.
В решті позов залишено без задоволення.
Додатковим рішенням Баришівського районного суду Київської області від 02 травня 2024 року стягнуто солідарно із відповідачів ТДВ «Страхова компанія «ГАРДІАН» та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2  судові витрати, пов'язані із наданням професійної правничої допомоги на загальну суму 3000 грн.
Частково не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив скасувати рішення в частині задоволених вимог про відшкодування моральної шкоди та відмовити у стягнення моральної шкоди у повному обсязі.
В обґрунтування вимог посилався на те, що тілесних ушкоджень чи будь-яких інших розладів здоров'я  ОСОБА_2  внаслідок ДТП не зазнав.
Вказував, що посилання позивача на завдання йому моральної шкоди не підтверджені належними доказами, зокрема медичною документацією.
Зазначав, що суд першої інстанції без достатніх на те підстав стягнув з нього моральну шкоду у розмірі, що явно не відповідає характеру та наслідкам ДТП.
Частково не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, відповідач ТДВ «Страхова компанія «ГАРДІАН» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив скасувати додаткове рішення в частині стягнення з ТДВ «Страхова компанія «ГАРДІАН» судових витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги.
В обґрунтування вимог посилався на те, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що у задоволенні вимог, заявлених до ТДВ «Страхова компанія «ГАРДІАН» було відмовлено, а відтак підстави для стягнення з страхової компанії витрат понесених позивачем на правову допомогу відсутні.
У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення Баришівського районного суду Київської області від 09 квітня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 заявлених до ТДВ «Страхова компанія «ГАРДІАН»про відшкодування матеріальної шкоди не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.
Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду  у даній справі  лише в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_2 заявлених до ОСОБА_1 та переглядає додаткове рішення.
Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів справи, 09 квітня 2023 року близько 11.40 год., ОСОБА_1 , рухаючись по автодорозі Т1024 в с. Садове Броварського району Київської області та, керуючи автомобілем «CHERY TIGGO», д.н.з. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем «DACIA LOGAN», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Постановою Баришівського районного суду Київської області від 20 квітня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.
Частиною 6 статті 82 ЦПК України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Заявляючи до ОСОБА_1 позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000 грн., позивач посилався на те, що у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу йомузаподіяна значна моральна (немайнова) шкода, оскільки він переніс сильні душевні хвилювання та страждання. У нього протягом тривалого часу порушився нормальний сон, значно погіршилося загальне самопочуття, виник постійний тривожний стан, упродовж тривалого часу йому довелося шукати кошти для ремонту автомобіля. Наслідки ДТП, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу, обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів. Наслідки перенесеної моральної травми привели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, нервозність, дратівливість, образливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, емоційна напруга, насторога, невпевненість у собі, тривога з приводу майбутнього.
Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 30000 грн., суд першої інстанції  виходив з того, що пошкодження автомобіля в ДТП призвело до зміни звичного способу життя всієї родини позивача, завдало позивачеві душевних страждань та негативно вплинуло на його моральний стан, призвело до погіршення стану здоров`я.
Колегія суддів не погоджується в повній мірі з таким висновком суду, з наступних підстав.
Частиною 1 ст.1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю. Відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до вимоги чинного законодавства України особа, якій завдано збитків, має також право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є поставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Частиною 3 ст.23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
Згідно з п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. 
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідно до вимог статті 1167 ЦК України відповідач ОСОБА_1 зобов`язаний відшкодувати моральну шкоду позивачу, враховуючи ступінь вини відповідача, характер та обсяг душевних страждань позивача.
Разом з тим, колегія суддів не погоджується з розміром, стягнутої судом першої інстанції з ОСОБА_1 на користь позивача суми моральної шкоди у розмірі 30000 грн.
Визначаючи розмір моральної шкоди, завданої ОСОБА_2 , колегія суддів бере до уваги те, що тілесних ушкоджень чи будь-яких інших розладів здоров`я ОСОБА_2  внаслідок ДТП не зазнав. Автомобіль, який належить позивачу отримав незначні механічні ушкодження.
З урахуванням того, що при розгляді справи  встановлено склад цивільного правопорушення, за наявності якого наступає відповідальність заподіювача шкоди, в тому числі й моральної, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди спричиненої позивачу, що з урахуванням обставин її заподіяння, пошкодження майна позивача та виходячи із засад розумності, виваженості, співмірності та справедливості колегія суддів оцінює у 4000 грн.
Таким чином, рішення Баришівського районного суду Київської області від 09 квітня 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь           ОСОБА_2  моральної шкоди у розмірі 30000 грн. підлягає зміні, шляхом зменшення розміру моральної шкоди до 4000 грн.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції було стягнуто з   ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2  судовий збір за подачу позовної заяви до суду в розмірі 322 грн.
Однак, судом не було враховано, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи          (т.1 а.с.82) та відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Баришівського районного суду Київської області від 09 квітня 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2  судового збору за подачу позовної заяви до суду в розмірі 322 грн. підлягає скасуванню.
10 квітня 2024 року позивач звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив із відповідачів по справі - ТДВ «Страхова компанія «ГАРДІАН» та ОСОБА_1 на його користь стягнути судові витрати, пов'язані із наданням професійної правничої допомоги на загальну суму - 3000 грн.
Ухвалюючи додаткове рішення та стягуючи солідарно із ТДВ «Страхова компанія «ГАРДІАН» та ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2  судові витрати, пов'язані із наданням професійної правничої допомоги на загальну суму 3000 грн., суд першої інстанції у мотивувальній частині рішення зазначив, що правові витрати на правову допомогу підлягають покладенню на позивача у зв'язку з відмовою судом у задоволенні його позовних вимог. 
При цьому, у резолютивній частині додаткового рішення зазначив, що заява позивача про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню та стягнув солідарно з відповідачів витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною 3 ст.270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. 
Додаткове рішення, яким вирішено питання щодо розподілу судових витрат є невід'ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з  ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підтвердження понесення витрат на правову допомогу в суді першої інстанції позивачем було надана копії: договору про надання правової допомоги від 12 червня 2023 року; акту прийому-передачі виконаних робіт від 09 квітня 2024 року; квитанції на суму 3000 грн.
Згідно з  ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
При цьому сторона, яка звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» не звільняється від сплати інших судових витрат.
Як вбачається з рішення Баришівського районного суду Київської області від 09 квітня 2024 року, у задоволенні позовних вимог заявлених до ТДВ «Страхова компанія «ГАРДІАН» відмовлено. 
Відповідно відсутні правові підстави згідно з ст.141 ЦПК України для покладення на відповідача ТДВ «Страхова компанія «ГАРДІАН» будь-яких витрат понесених позивачем під час розгляду справи.
Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем на правову допомогу підлягають розподілу пропорційно відповідно до задоволеної частини позовних вимог, а відтак з відповідача ОСОБА_1 підлягали до стягнення витрати на правову допомогу пропорційно до задоволеної частини позовних вимог заявлених до нього.
На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, а відтак додаткове рішення Баришівського районного суду Київської області від 02 травня 2024 року підлягає скасуванню.
При цьому, з відповідача ОСОБА_1 відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України підлягають до стягнення витрати на правову допомогу понесені позивачем пропорційно до задоволеної частини позовних вимог про відшкодування моральної шкоди у розмірі 120 грн.
Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-      
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 та апеляційну скаргу відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» - задовольнити частково.
 
Рішення Баришівського районного суду Київської області від 09 квітня 2024 року в частині стягнення з  ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 30000 грн. змінити, зменшивши стягнуту з  ОСОБА_1  суму на відшкодування моральної шкоди з 30000 грн. до 4000 грн.
 
Рішення Баришівського районного суду Київської області від 09 квітня 2024 року в частині стягнення з  ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_2 судового збору при подачі позовної заяви до суду в розмірі 322 грн. та додаткове рішення Баришівського районного суду Київської області від 02 травня 2024 року скасувати.
 
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь  ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платник податків НОМЕР_3 витрати на правову допомогу понесені в суді першої інстанції у розмірі 120 грн.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
 
Головуючий:
 
Судді: