СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року                                      м. Харків                        Справа № 917/38/24  

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий, суддя-доповідач  судді секретар судового  засідання  за участю представників:  прокурор  від позивача  від відповідача 1  від відповідача 2	Попков Д.О.  Стойка О.В., ОСОБА_1     ОСОБА_2 на підставі посвідчення №072865 від 01.03.2023; не з`явився; Ігнатенко С.Ю. на підставі довіреності №139 від 14.09.2023, свідоцтво №3392 від 18.03.2020; не з`явився;	
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги (об`єднанні у провадження  1815 П/3) 	   1.Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ», 2. Харківського національного університету внутрішніх справ в особі Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ	
на рішення  господарського суду 	 Полтавської області 	
ухвалене 	25.06.2024 (повний текст підписано 05.07.2024)  	
у справі 	№917/38/24 (суддя Киричук О.А.   ) 	
за позовом 	Заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Міністерство внутрішніх справ України 	
до 	1. Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ»  2. Харківського національного університету внутрішніх справ в особі Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ 	
про 	визнання недійсними додаткових угод до договору про постачання електричної енергії та повернення безпідставно сплачених коштів	

В С Т А Н О В И В:

І.Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції:
1. Заступник керівника Кременчуцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства внутрішніх справ України (далі - Позивач) звернувся до Господарського суду Полтавської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» (далі - Відповідач) з вимогами про:
1)Визнання недійсною додаткову угоду № 2 від 07.05.2021 до договору № 21510207 від 06.01.2021, укладену між Харківським національним університетом внутрішніх справ та ТОВ «ПОJITABАЕНЕРГОЗБУТ».
2)  Визнання недійсною додаткову угоду № 3 від 02.06.2021 до договору № 21510207 від 06.01.2021, укладену між Харківським національним університетом внутрішніх справ та ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ».
3) Визнання недійсною додаткову угоду № 4 від 20.07.2021 до договору № 21510207 від 06.01.2021, укладену між Харківським національним університетом внутрішніх справ та ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ».
4) Визнання недійсною додаткову угоду № 5 від 30.08.2021 до договору № 21510207 від 06.01.2021, укладену між Харківським національним університетом внутрішніх справ та ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ».
5) Визнання недійсною додаткову угоду № 6 від 04.11.2021 до договору № 21510207 від 06.01.2021, укладену між Харківським- національним університетом внутрішніх справ та ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ».
6) Визнання недійсною додаткову угоду № 8 від 07.12.2021 до договору № 21510207 від 06.01.2021, укладену між Харківським національним університетом внутрішніх справ та ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ».
7) Стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» (вул. Панянка, буд.65Б, м. Полтава, 36022, код ЄДРПОУ 42223804) на користь Міністерства внутрішніх справ України (код ЄДРПОУ 00032684, вул. Богомольця, 10, м. Київ, 01024) до Державного бюджету України грошові кошти в сумі 736 159, 79 грн.
2. Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 09.01.2024 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження. Також, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Харківський національний університет внутрішніх справ в особі Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ.
3. Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 28.03.24 зокрема залучено Харківський національний університет внутрішніх справ в особі Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ до участі у справі в якості співвідповідача.
4. Рішенням Господарського суду Полтавської області від 25.06.2024 у справі №917/38/24 позов задоволено повністю: 
- визнано недійсними додаткову угоду № 2 від 07.05.2021 до договору № 21510207 від 06.01.2021, укладену між Харківським національним університетом внутрішніх справ та ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ», додаткову угоду № 3 від 02.06.2021 до договору № 21510207 від 06.01.2021, укладену між Харківським національним університетом внутрішніх справ та ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ», додаткову угоду № 4 від 20.07.2021 до договору № 21510207 від 06.01.2021, укладену між Харківським національним університетом внутрішніх справ та ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ», додаткову угоду № 5 від 30.08.2021 до договору № 21510207 від 06.01.2021, укладену між Харківським національним університетом внутрішніх справ  та ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ», додаткову угоду № 6 від 04.11.2021 до договору № 21510207 від 06.01.2021, укладену між Харківським національним університетом внутрішніх справ  та ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ», додаткову угоду № 8 від 07.12.2021 до договору №21510207 від 06.01.2021, укладену між Харківським національним університетом внутрішніх справ  та ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ»;
-  стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» на користь Міністерства внутрішніх справ України до Державного бюджету України грошові кошти в сумі 736 159, 79 грн.
5. Означене рішення суду обґрунтоване тим, що ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» належні докази коливання ціни на електричну енергію на ринку при укладенні додаткових угод № 2, № 3, № 4, № 5, № 6, № 8 надано не було і таке збільшення ціни перевищує максимально допустимий ліміт у 10%. Укладення між Сторонами додаткових угод про збільшення ціни за товар за відсутності підстав для цього та зменшення його кількості жодним чином не відповідає принципу максимальної економії, ефективності та пропорційності, спотворює результати торгів та нівелює економію, яку було досягнуто під час підписання договору.
При укладенні спірних додаткових угод не дотримано вимоги       п. 2    ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», у результаті чого безпідставно змінено істотні умови Договору, оскільки Постачальником належним чином не обґрунтовано та документально не підтверджено коливання ціни на електроенергію після укладення Договору.
5.1. З огляду на те, що спірні додаткові угоди до Договору судом визнано недійсними, кошти у розмірі 736159,79грн є перерахованими поза межами договірних платежів та має наслідком збагачення Відповідача 1 за рахунок споживача поза підставою, передбаченою законом.
Виконання зобов`язань за додатковими угодами № 2, № 3, № 4, № 5, № 6 та № 8 укладеними з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель, призвело до нераціонального та неефективного використання коштів, що не відповідає меті Закону України «Про публічні закупівлі» та принципам, за якими мають здійснюватися публічні закупівлі, закріпленими в ст. 3 цього Закону.
Відповідно до п. 2.4 Порядку бухгалтерського обліку окремих активів та зобов`язань бюджетних установ, затвердженого наказом МФУ № 372 від 02.04.2014, повернення дебіторської заборгованості за минулі періоди здійснюється шляхом перерахунку коштів у доходи загального фонду відповідного бюджету.
Крім того, відповідно до ст. 28 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади», міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Враховуючи викладене, безпідставно сплачені кошти підлягають поверненню до Державного бюджету України, а Міністерство внутрішніх справ України є саме тим органом, який уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
5.2. Щодо представництва прокурором інтересів держави в суді, оскільки фінансування за додатковими угодами № 1, № 2, № 3, № 4, № 5, № 6 та № 8 здійснювалось за рахунок коштів державного бюджету, то в цьому випадку звернення прокурора спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання правомірності використання бюджетних коштів, адже укладення додаткових угод з порушенням законодавства, завдає шкоди інтересам держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання у цій сфері суспільних відносин законодавства становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора.                                                       
Місцевий суд дійшов висновку, що прокурор обґрунтовано подав позов в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Міністерство внутрішніх справ України.
Судом встановлено, що Кременчуцька окружна прокуратура листом звернулася до Міністерства внутрішніх справ України з пропозицією самостійно вжити заходи реагування до усунення порушень Закону України «Про публічні закупівлі» та стягнення надмірно сплачених коштів за додатковими угодами до Договору на суму 736       159,79 грн.    
Згідно інформації Міністерства внутрішніх справ України від 26.12.2023 № 103605/12-27602-2023 відповідна позовна робота на стягнення надмірно сплачених коштів не проводилась та наразі не проводиться.

ІІ. Короткий зміст вимог та узагальнених доводів апеляційних скарг:
6. Товариство з обмеженою відповідальністю «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» (далі – Скаржник 1), не погодившись з ухваленими рішенням Господарського суду Полтавської області від 25.06.2024 у справі №917/38/24, звернулось з апеляційною скаргою на означене рішення суду, в якій просить скасувати означене рішення та ухвалити нове, яким у позові заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Міністерство внутрішніх справ України відмовити.
6. Підставами для задоволення апеляційних вимог Скаржник 1 зазначає таке:
6.1. Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні помилково дійшов висновку щодо правомірності подання прокурором позову в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Міністерство внутрішніх справ України, адже прокурором не доведено дотримання підстав для звернення до суду із позовом в інтересах держави в особі Міністерства внутрішніх справ України у розумінні ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», а тому відповідно до ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» в даному випадку відсутні підстави для такого представництва прокурором.
Більше того, 12.06.2024 ХНУВС в особі КЛК ХУВС скеровано до суду позовну заяву до ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» про визнання додаткових угод недійсними та стягнення коштів, про що зазначав Відповідач 2 у своїх поясненнях від 13.06.2024.
Дана позовна заява ухвалою Господарського суду Полтавської області від 18.06.2024 у справі №917/985/24 прийнята до розгляду та відкрито провадження (ухвала наявна в публічному доступні в ЄДРСР за посиланням: https://reyestr.court.gov.ua/Review/119840275).
Однак, судом першої інстанції не досліджено дану обставину щодо подання безпосередньо стороною Договору - ХНУВС в особі КЛК ХУВС позовної заяви про визнання додаткових угод недійсними та стягнення з ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» коштів та судом не надано правової оцінки вказаним всіх аргументів учасників справи та обставин, на які посилались сторони, а отже, оскаржуване рішення прийняте при неповному з`ясуванні всіх обставин справи, які зазначалися учасниками справи, а тому рішення суперечить приписам статей 234, 236 Господарському процесуальному кодексу України, а отже суперечить нормам процесуального права.
6.2.  Водночас, суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення передчасно прийшов до висновку щодо правомірності подання даного позову прокурором на підставі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», оскільки Конституційним судом України у справі №3- 28/2024 відкрито конституційне провадження за конституційною скаргою ТОВ «Рейнір Бізнес Груп» щодо конституційності приписів абзацу першого частини третьої, абзаців першого, другого, третього частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру», за результатами якої рішення не прийнято, а тому розгляд справи №917/38/24 за позовною заявою прокурора, поданої на підставі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» об`єктивно неможливий до прийняття та набрання законної сили судовим рішенням Конституційним Судом України у справі №3-28/2024, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України є підставою для зупинення судом провадження, а тому Господарським судом Полтавської області ухвалою від 21.05.2024 неправомірно відмовлено Позивачу у задоволенні клопотання про зупинення провадження з вказаних підстав.
6.3. Враховуючи позицію Мінекономрозвитку України та аналізуючи п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», вбачається, що законодавством не встановлено обмеження щодо кількості змін, які можна вносити до істотних умов договору про закупівлю, а тому підвищення ціни за товар до 10 % пропорційно збільшенню ринкової ціни шляхом укладання кількох додаткових угод протягом строку дії договору про закупівлю відповідає нормам чинного законодавства України.
Таким чином, умовами Договору, які не суперечать нормам Закону України «Про публічні закупівлі» прямо передбачено можливість неодноразового збільшення ціни за одиницю товару до 10%, відсутні обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару у випадках зміни умов договору про закупівлю електричної енергії та не обмежується підсумковий, кінцевий відсоток підвищення ціна за весь період дії Договору. 
Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, визнаючи додаткові угоди №2, 3, 4, 5, 6, 8 до Договору недійсними прийшов до помилкового висновку, що кошти у розмірі 736 159,79 грн. є перерахованими поза межами договірних платежів та має наслідком збагачення Відповідача 1 за рахунок споживача поза підставою, передбаченою законом.
6.4. Судом не досліджено, що споживачем за додатковими угодами №2, 3, 4, 5, 6, 8 до Договору сплачено 1 991 944,68 грн (з ПДВ), тому, навіть у разі визнання додаткових угод №2, 3, 4, 5, 6, 8 до Договору недійсними, що не визнається Відповідачем 1, то різниця сплати коштів по ціні 2,17790,40 грн (з ПДВ) складає 723 010,70 грн, що є меншим від стягнутих коштів судом, відтак суд помилково дійшов висновку щодо стягнення з Відповідача1 до Державного бюджету 736 159,79 грн., внаслідок визнання додаткових угод №2, 3, 4, 5, 6, 8 недійсними.
7. Харківський національний університет внутрішніх справ в особі Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ (далі – Скаржник 2), не погодившись з ухваленими рішенням Господарського суду Полтавської області від 25.06.2024 у справі №917/38/24, звернувся з апеляційною скаргою на означене рішення суду, в якій просить скасувати це рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог заступника керівника Кременчуцької окружної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Міністерство внутрішніх справ України до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ», Харківського національного університету внутрішніх справ в особі Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ про визнання недійсними додаткових угод до договору про постачання електричної енергії та повернення безпідставно сплачених коштів відмовити у повному обсязі. Також за вимогами апеляційної скарги Апелянт просить стягнути з Позивача на користь Харківського національного університету внутрішніх справ в особі Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ    витрати по сплаті судового збору.
8. Підставами для задоволення апеляційних вимог Скаржник 2 зазначає таке:
8.1. Невиконання прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді згідно із частиною четвертою статті 53 Господарського процесуального кодексу України має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу, про залишення позовної заяви без руху для усунення її недоліків і повернення в разі, якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк ці недоліки не усунуті.
Якщо ж суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати. І в таких справах виникають підстави для застосування положень пункту 2 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України (залишення позову без розгляду). Верховний Суд звертається до правових висновків Великої Палати Верховного Суду в постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.
Проте процедура, передбачена абзацами третім і четвертим частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту. Тобто залишення позову прокурора без розгляду після відкриття провадження у справі стосується виключно випадків, коли прокурор правильно визначив орган, уповноважений на захист інтересів держави у спірних правовідносинах в обраний прокурором спосіб, проте не підтвердив наявності підстав для представництва інтересів держави в особі цього органу в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру".
12.06.2024 Харківським національним університетом внутрішніх справ в особі Кременчуцького льотного коледжу ХНУВС було подано позовну заяву до Господарського суду Полтавської області про визнання недійсними додаткових угод до договору про постачання електричної енергії та повернення безпідставно сплачених коштів. Зазначене повністю спростовує твердження прокурора у позові про бездіяльність МВС України та те, що Міністерство внутрішніх справ України є саме тим органом, який уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Прокурор у позові не вказав жодного нормативного акту, який підтверджує повноваження МВС звертатись з таким позовом у спірних правовідносинах.
8.2. Згідно чинного законодавства України, кошти, які підлягають стягненню, повинні надходити на рахунок установи, якій вони належать. У даному випадку кошти мали бути стягнуті на користь Кременчуцького льотного коледжу в особі відокремленого підрозділу Харківського національного університету внутрішніх справ, а не на рахунок Міністерства внутрішніх справ України. Бюджетні кошти повинні використовуватися виключно за призначенням, встановленим у бюджетних призначеннях. Кошти, отримані від повернення безпідставно сплачених сум за постачання електроенергії, мають бути спрямовані на ту установу, якій вони були фактично сплачені, тобто КЛК ХНУВС. 
Враховуючи вищезазначене, стягнення коштів на користь Харківського національного університету внутрішніх справ в особі відокремленого підрозділу Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ, оскільки університет є юридичною особою, що здійснює свою діяльність на засадах не прибутковості, має власну символіку (емблему, нашивку), прапор, відокремлене майно, печатки із зображенням Державного герба України і свого найменування, штампи зі своїм найменуванням, бланки, може від свого імені набувати майнових і особистих немайнових прав, мати обов`язки, бути позивачем та відповідачем у суді, веде самостійний баланс, має рахунки у відповідних органах Державної казначейської служби, рахунки в установах банку тощо. Університет має право вчиняти правочини. Тому всі безпідставно сплачені суми повинні бути повернуті саме на рахунок КЛК ХНУВС.

ІІІ. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:
9. Кременчуцькою окружною Прокуратурою через електронний суд подано відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ», за змістом якого Прокурор проти її задоволення заперечує та просить рішення Господарського суду Полтавської області від 25.06.2024 у справі № 917/38/24 залишити без змін, зазначаючи, що: 
- місцевим судом вірно надана оцінка підстав представництва прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, - Міністерство внутрішніх справ України, оскільки порушення законодавства про публічні закупівлі при укладенні додаткових угод про збільшення ціни товару після укладення договору про закупівлю, не сприяє раціональному та ефективному використанню бюджетних коштів і створює загрозу порушення економічних інтересів держави. Як наслідок, укладення додаткових угод з порушенням вимог законодавства свідчить про нераціональне та неефективне використання бюджетних коштів, що створює загрозу порушення економічних (майнових) інтересів держави у бюджетній сфері. Таким чином, у зазначеному випадку наявний як державний, так і суспільний інтерес;
- у будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у ст. 652 Цивільного кодексу України та п. 2ч. 5 ст. 41 Закону № 922, проте загальне збільшення такої ціни не повинне перевищувати 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.
10. Кременчуцькою окружною Прокуратурою через електронний суд також подано відзив на апеляційну скаргу Харківського національного університету внутрішніх справ в особі Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ, за змістом якого Прокурор проти її задоволення заперечує та просить рішення Господарського суду Полтавської області від 25.06.2024 у справі № 917/38/24 залишити без змін, зазначаючи таке.
10.1. Відсутність позовної роботи з Відповідачем у справі свідчить про нездійснення захисту законних інтересів уповноваженим державним органом покладеного на нього законом обов`язку із захисту державних інтересів. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 26.02.2019 у справі № 905/803/18.
Таким чином, підставою реалізації прокурором представницьких функцій у даному випадку стала усвідомлена пасивна поведінка уповноваженого суб`єкта владних повноважень – Міністерства внутрішніх справ України, його бездіяльність щодо захисту порушених економічних (майнових) інтересів держави з цих питань.
Міністерство внутрішніх справ України було обізнано про порушення інтересів держави, а саме понесення витрат у зв`язку з укладенням оспорюваних додаткових угод, мало відповідні повноваження для захисту своїх інтересів, але всупереч цим інтересам свідомо проігнорувало їх виконання, за захистом до суду не звернулись та не повідомили про намір такого звернення, тобто «не бажають захищати інтереси держави».
Враховуючи наведене, прокурор реагуючи на виявлені порушення законодавства, звернувся до суду з даною позовною заявою, зважаючи на очевидний характер порушень та нездійснення компетентним органом наданих йому повноважень на захист прав і законних інтересів держави.
10.2. Відповідач – 2 подав позовну заяву до Відповідача – 1 про визнання додаткових угод недійсними та стягнення коштів і на думку Відповідача – 2 це є підтвердженням вжиття заходів зі сторони позивача. Однак, варто вказати, що вказана позовна заява подана 12.06.2024 з таким самим предметом спору, до того самого Відповідача, з вимогою про стягнення такої ж самої суми, як і в заявленому позові прокуратури в інтересах МВС України. Зазначене на думку прокурора вказує на зловживання процесуальними правами зі сторони Відповідача – 2.
Основною ознакою зловживання процесуальними правами є відсутність наміру вирішити реально існуючий цивільний спір, або забезпечити захист свого реально порушеного права, або намір перешкодити законним діям інших осіб шляхом звернення до суду та створення штучного судового спору, або використання судового спору як способу не виконувати вимоги законодавства щодо здійснення визначених ним дій”. 
10.3. Виконання зобов`язань за додатковими угодами № 2, № 3, № 4, № 5, № 6 та № 8, укладеними з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель, призвело до нераціонального та неефективного використання коштів, що не відповідає меті Закону України «Про публічні закупівлі» та принципам, за якими мають здійснюватися публічні закупівлі. Отже, безпідставно сплачені кошти підлягають поверненню до Державного бюджету України, а Міністерство внутрішніх справ України є саме тим органом, який уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
11. Позивачем в порядку ст.ст.262, 263 Господарського процесуального кодексу України відзиву на апеляційну скаргу подано не було. Поштова кореспонденція направлялась апеляційним судом на наявні в матеріалах справи поштові та електроні адреси учасників справи.

IV. Щодо процедури апеляційного провадження:
12. У відповідності до вимог ст.32 та ч.1 ст.260 Господарського процесуального кодексу України за протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.07.2024 головуючим (суддею-доповідачем) з розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» (номер провадження 1815 П/З) визначено суддю Попкова Д.О., тоді як іншими членами судової колегії є Стойка О.В. та Медуниця О.Є.
13. У відповідності до вимог ст.32 та ч.1 ст.260 Господарського процесуального кодексу України за протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25.07.2024 в порядку ст.32 Господарського процесуального кодексу України головуючим (суддею-доповідачем) з розгляду апеляційної скарги Харківського національного університету внутрішніх справ в особі Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ (номер провадження 1819 П/З) визначено суддю Попкова Д.О., тоді як іншими членами колегії є Стойка О.В. та Медуниця О.Є.
14. Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.07.2024 апеляційну скаргу було залишено без руху через виявлені недоліки, а 06.08.2024 до апеляційного суду надійшла заява Скаржника про усунення означених недоліків.
15. Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 29.07.2024 у справі №917/38/24 апеляційну скаргу Харківського національного університету внутрішніх справ в особі Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ на рішення Господарського суду Полтавської області від 25.06.2024 (повний текст підписано 05.07.2024) залишено без руху через виявлені недоліки, а 01.08.2024 до апеляційного суду надійшла заява Скаржника про усунення означених недоліків.
16. Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.08.2024 відкрито апеляційне провадження у справі №917/38/24 за апеляційною скаргою Харківського національного університету внутрішніх справ в особі Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ на рішення Господарського суду Полтавської області 25.06.2024 (повний текст підписано 05.07.2024).
17. Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.08.2024 відкрито апеляційне провадження у справі №917/38/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» (номер провадження 1815 П/З) на рішення Господарського суду Полтавської області від 25.06.2024 (повний текст підписано 05.07.2024), об`єднавши її до спільного розгляду з апеляційною скаргою Харківського національного університету внутрішніх справ в особі Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ (номер провадження 1819 П/З) та призначено розгляд апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» та Харківського національного університету внутрішніх справ в особі Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ на рішення Господарського суду Полтавської області 25.06.2024 (повний текст підписано 05.07.2024) на "23" вересня 2024 р. о 09:00 годині.
18. Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.08.2024 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» про участь у судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду з розгляду справи №917/38/24, яке відбудеться 23.09.2024 о 09:00, в залі судового засідання №131, в режимі відео конференції та доручено Ленінському районному суду м. Полтави, який знаходиться за адресою: 36022, м.Полтава, вул. Анатолія Кукоби, 37 та вул. Панянка, 38, забезпечити проведення відеоконференції у справі №917/38/24.
19. 13.09.2024 на адресу Східного апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення від Товариства з обмеженою відповідальністю «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ», в яких останній вказав, що Господарським судом Полтавської області при винесенні оскаржуваного рішення від 25.06.2024р. по справі №917/38/24, яким задоволено вимоги прокурора про визнання недійсними додаткових угод до договору №21510207 від 06.01.2021, укладеного між Харківським національним університетом внутрішніх справ та ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ», стягнуто судовий збір лише з одного Відповідача - ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ».
Таким чином, на думку Відповідача 1, судом першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги про визнання недійсними додаткових угод, порушено норм п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України щодо розподілу судових витрат, що вказує на незаконність оскаржуваного рішення.
20. 23.09.2024 (документ сформований 21.09.2024) на адресу Східного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з метою ознайомлення та опрацювання матеріалів справи новим представником,у зв`язку зі звільненням з посади юрисконсульта відділення юридичного забезпечення КЛК ХНУВС Гулого Андрія Васильовича та припиненням його повноважень як представника, в справу вступив представник КЛК ХНУВС Каліновський Святослав Олександрович про що була подана відповідна заява до суду.
21. Враховуючи викладене в п.п.12-17 цієї постанови, та відсутність визначених ст.ст.38, 39 Господарського процесуального кодексу України підстав для відводу/самовідводу члені судової колегії, сформована судова колегія Східного апеляційного господарського суду у складі Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Стойка О.В. та Медуниця О.Є. відповідає вимогам «суду, створеним відповідно до закону» у розумінні п.1 ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р.
22. Фіксація судового засідання апеляційної інстанції здійснювалась у протоколі судового засідання та за допомогою відеозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог ст.ст.222, 223 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням п.17.7. його Перехідних положень в порядку розгляду апеляційної скарги, встановленому ст.270 цього Кодексу.
23. У судове засідання 23.09.2024 уповноважений представник Скаржника 1 підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги з підстав, викладених в останній, надав додаткові пояснення на запитання суду, з приводу клопотання про відкладення розгляду справи не заперечував. 
Прокурор з`явився у судове засідання підтримав свою позицію, викладену у відзивах на апеляційні скарги та надав додаткові пояснення на запитання суду, з приводу клопотання про відкладення розгляду справи також не заперечував.
Судова колегія, з огляду на відсутність підстав, необхідних для відкладення розгляду справи у розумінні ст.ст.202, 216 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє у задоволенні такого клопотання Скаржника 2, оскільки процесуальна позиція Скаржника 2 доведена до відома суду безпосередньо зі змісту апеляційної скарги, а явка учасників справи обов`язковою не визнавалась, тоді як останній є юридичною особою і не довів неможливість забезпечення представництва своїх інтересів відповідною уповноваженою особою.
Упоноважений представник Позивача, попри вжиті судом заходи з належного повідомлення, не з`явився, про причини неявки не повідомив, що за висновком судової колегії, враховуючи визнання їх явки необов`язковою, а також достатність матеріалів справи, не перешкоджає розгляду справи по суті.
24. Згідно із вимогами ст.269 Господарського процесуального кодексу України справа переглядається за наявними в ній доказами, і суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, якщо під час розгляду не буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
25. Подані Товариством  з обмеженою відповідальністю «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» письмові пояснення (п.19 цієї постанови) колегія суддів залишає без розгляду у відповідності до вимог ст. 118 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з поданням таких пояснень поза межами встановленого судом строку як для пояснень (по 27.08.2024 згідно ухвали від 12.08.2024) без поважних причин. Крім того, судова колегія зауважує, що зазначений у письмових поясненнях аргумент не був заявлений як аргумент скарги,  а отже фактично є доповненням до апеляційної скарги у розумінні ст.266 Господарського процесуального кодексу України, який міг бути заявлений у такій якості лише у межах строку на апеляційне оскарження.

V. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:
26. Як вбачається з наявних матеріалів справи та встановлено місцевим судом, між Харківським національним університетом внутрішніх справ (далі – Споживач) в особі директора Кременчуцького льотного коледжу ХНУВС та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» (далі – Постачальник) був укладений договір від 06.01.2021 № 21510207 (далі – договір, а.с. 84-88 т.1) на постачання електричної енергії (відповідно до оголошення про проведення відкритих  торгів (а.с.69-70 т.1)  та за результатами проведення процедури закупівлі UA-2020-12-01-003107-а, а.с.71-72 т.1).
26.1. Відповідно до пункту 5.2 договору загальна сума становила 2 972 970,00 грн з ПДВ.
26.2. Пунктом 5.2.1 договору визначено, що ціна за одиницю електричної енергії зазначена у Специфікації (Додаток № 2).
26.3. Підпунктом 2 пункту 5.3 договору передбачено, що істотні умови договору не можуть змінюватись після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема – збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.
Ціна за одиницю товару може бути змінена пропорційно такому коливанню, але не більше ніж на 10 відсотків, за умови надання документального підтвердження коливання ціни товару на ринку (довідка з Торгово-промислової палати або довідка із ДП «Зовнішторгвидав»).
26.4. Відповідно до пункту 13.1 строк дії договору – до 31.12.2021, а в частині здійснення розрахунків Споживачем за фактично спожиту електроенергію – до повного виконання зобов`язань.
26.5. Додатком №2 (а.с.89 т.1) до договору передбачено постачання електричної енергії кількістю 1501500 кВт*год за ціною 1,65 грн/кВт*год (без ПДВ).
27. У рамках договору від 06.01.2021 № 21510207 були укладені додаткові угоди на збільшення ціни:
- додаткова угода №1 від 12.03.2021(а.с.90 т.1);
- додаткова угода №2 від 07.05.2021 (а.с.92 т.1);
- додаткова угода №3 від 02.06.2021 (а.с.95 т.1);
- додаткова угода №4 від 20.07.2021 (а.с.98 т.1);
- додаткова угода №5 від 20.07.2021(а.с.101 т.1);
- додаткова угода №6 від 04.11.2021(а.с.104 т.1);
- додаткова угода №7 від 23.11.2021(а.с.107 т.1);
- додаткова угода №8 від 07.12.2021(а.с.108 т.1);
- додаткова угода №9 від 10.12.2021(а.с.11 т.1);
- додаткова угода №10 від 29.12.2021(а.с.112 т.1);
- додаткова угода №11 від 19.01.2021(а.с.113 т.1);
- додаткова угода №12 від 31.01.2022 (а.с.114 т.1).
27.1. Додатковою угодою №1 внесено зміни до п. 2.3. договору та Додатку №   2 «Специфікація» до договору, виклавши їх у новій редакції. Внесеними змінами передбачено поставку електричної енергії за договірною ціною (1,65грн/кВт*год без ПДВ) в кількості 79422 кВт*год на загальну суму 131046,30 грн без ПДВ, за ціною 1,81492 грн/кВт*год без ПДВ в кількості 1292855,17 кВт*год на загальну суму 2346428,70 грн без ПДВ, а також визначено загальний обсяг споживання електричної енергії в кількості 1372277 кВт*год.
27.2. Додатковою угодою №2 підвищено ціну на електричну енергію на 9,995% та встановлено її в розмірі 1,99632грн/кВт*год (без ПДВ). Внесеними додатковою угодою змінами передбачено поставку електричної енергії за ціною, встановленою додатковою угодою № 1 (1,81492грн/кВт*год без ПДВ) в кількості 173893кВт*год на загальну суму 315601,88 грн без ПДВ, за ціною 1,99632             грн/кВт*год без ПДВ в кількості 1017285 кВт*год на загальну суму 2030826,82 грн без ПДВ. Підставою для укладання додаткової угоди №2 була цінова довідка Полтавської ТПП від 22.04.2021 № 24.14-05/271(а.с.94 т.1), направлена листом ТОВ «Полтаваенергозбут» від 30.04.2021 № 02-10-3/4317 (а.с.93 т.1).
27.3. Додатковою угодою №3 підвищено ціну на електричну енергію на 9,995% з 01.05.2021 та встановлено її в розмірі 2,19585 грн/кВт*год (без ПДВ). Внесеними додатковою угодою змінами передбачено поставку електричної енергії за ціною, встановленою додатковою угодою № 2 (1,99632   грн/кВт*год без ПДВ) в кількості 29707 кВт*год на загальну суму 59   304,68 грн без ПДВ, за ціною 2,19585   грн/кВт*год без ПДВ в кількості 897840кВт*год на загальну суму 1971522,14 грн без ПДВ. Підставою для укладання додаткової угоди № 3 була цінова довідка Полтавської ТПП від 26.05.2021 № 24.14-05/339 (а.с.97 т.1), направлена листом ТОВ «Полтаваенергозбут» від 31.05.2021 № 02-10-3/5352 (а.с.96 т.1).
27.4. Додатковою угодою №4 підвищено ціну на електричну енергію на 9,995% з 01.07.2021 та встановлено її в розмірі 2,41533 грн/кВт*год (без ПДВ). Внесеними додатковою угодою змінами передбачено поставку електричної енергії за ціною, встановленою додатковою угодою № 3 (2,19585   грн/кВт*год без ПДВ) в кількості 33929 кВт*год на загальну суму 74502,99 грн без ПДВ, за ціною 2,41533             грн/кВт*год без ПДВ в кількості 785407 кВт*год на загальну суму 1897019,15 грн без ПДВ, а також визначено загальний обсяг споживання електричної енергії в кількості 1 102             358 кВт*год. Підставою для укладання додаткової угоди № 4 була цінова довідка Полтавської ТПП від 08.07.2021 № 24.14-05/418 (а.с.100 т.1), направлена листом ТОВ «Полтаваенергозбут» від 15.07.2021 № 02-10-3/6951(а.с.99 т.1).
27.5. Додатковою угодою №5 підвищено ціну на електричну енергію на 9,995% з 01.08.2021 та встановлено її в розмірі 2,65674 грн/ кВт*год (без ПДВ). Внесеними додатковою угодою змінами передбачено поставку електричної енергії за ціною, встановленою додатковою угодою № 4 (2,41533 грн/кВт*год без ПДВ) в кількості 30 868 кВт*год на загальну суму 74   556,41 грн без ПДВ, за ціною 2,65674             грн/кВт*год без ПДВ в кількості 685 977 кВт*год на загальну суму 1822462,74 грн без ПДВ, а також визначено загальний обсяг споживання електричної енергії в кількості 1 033796 кВт*год. Підставою для укладання додаткової угоди № 5 була цінова довідка Полтавської ТПП від 12.08.2021 № 24.14-05/493 (а.с.103 т.1), направлена листом ТОВ «Полтаваенергозбут» від 26.08.2021 № 02-10-3/8659 (а.с.102 т.1).
27.6. Додатковою угодою №6 підвищено ціну на електричну енергію на 9,995% з 01.11.2021 та встановлено її в розмірі 2,92228 грн/ кВт*год (без ПДВ). Внесеними додатковою угодою змінами передбачено поставку електричної енергії за ціною, встановленою додатковою угодою № 1 (1,81492 грн/кВт*год без ПДВ) в кількості 280981   кВт*год на загальну суму 509             958,04 грн без ПДВ, додатковою угодою             №3 (2,19585 грн/кВт*год без ПДВ) в кількості 56             481             кВт*год на загальну суму 124023,80 грн без ПДВ, додатковою угодою № 5 (2,65674 грн/кВт*год без ПДВ) в кількості 79359кВт*год на загальну суму 210836,23 грн без ПДВ, за ціною 2,92228   грн/кВт*год без ПДВ в кількості 468042 кВт*год на загальну суму 1367749,54 грн без ПДВ, а також визначено загальний обсяг споживання електричної енергії в кількості 1024860 кВт*год. Підставою для укладання додаткової угоди № 6 була цінова довідка Полтавської ТПП від 27.10.2021 № 24.14-05/699(а.с.106 т.1), направлена листом ТОВ «Полтаваенергозбут» від 03.11.2021 № 02-10-3/11557 (а.с.105 т.1).
27.7. Керуючись пунктом 1 частини п`ятої статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та п. 5.3 договору сторонами укладено Додаткову угоду № 7 від 23.11.2021 (далі – додаткова угода № 7). Цією угодою сторони зменшили суму договору на 775725,03 грн з ПДВ, виклавши пункт 5.2 розділу 5 договору в новій редакції: «Вартість цього Договору становить - 2             197             244 грн. 97 коп. (два мільйони сто дев`яносто сім тисяч двісті сорок чотири гривні 97 копійок), з ПДВ.».
27.8. Додатковою угодою № 8 підвищено ціну на електричну енергію на 9,99% за листопад 2021 та встановлено її в розмірі 3,21422 грн/кВт*год (без ПДВ). Внесеними додатковою угодою змінами передбачено поставку електричної енергії за ціною, встановленою додатковою угодою № 5 (2,65674   грн/кВт*год без ПДВ) в кількості 169 370    кВт*год на загальну суму 449             972,05 грн без ПДВ, за ціною, встановленою додатковою угодою № 6 (2,92228 грн/кВт*год без ПДВ) не передбачено поставок, за ціною 3,21422    грн/кВт*год без ПДВ в кількості 150013 кВт*год на загальну суму 482176,20 грн без ПДВ, а також визначено загальний обсяг споживання електричної енергії в кількості 796842    кВт*год. Підставою для укладання додаткової угоди № 8 була цінова довідка Полтавської ТПП від   17.11.2021 № 24.14-05/774, направлена листом ТОВ «Полтаваенергозбут» від 29.11.2021 № 02-10-3/13341.
27.9. Керуючись вимогами Цивільного та Господарського кодексу України, Закону України «Про ринок електричної енергії», Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» сторонами укладено Додаткову угоду № 9 від 10.12.2021 (далі             – додаткова угода № 9).
Додатковою угодою № 9 внесено зміни до п. 5.3.2. договору, доповнено його другим, третім та четвертим абзацами в наступній редакції:
«Ціна за 1 кВт*год електричної енергії може бути змінена будь-якого числа місяця, що буде відображено в додатковій угоді до Договору за згодою Сторін».
«Зміна ціни за одиницю товару (електричної енергії) допускається за умови надання Стороною, яка пропонує зміни підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку в торговій зоні Об`єднаної енергетичної системи України (далі ОЕС України)», а саме про факт та динаміку зміни ціни товару на ринку електричної енергії станом на дату коливання порівняно з датою подання цінової пропозиції аукціону або дати, вказаної в останній Додатковій угоді до Договору про зміну ціни за одиницю товару через коливання ціни на електричну енергію на ринку».
«Підтвердженням факту коливання ціни на ринку є дані оприлюднені на офіційному веб-сайті ДП «ОПЕРАТОР РИНКУ» щодо загального показника середньозваженої ціни електричної енергії на РДН та ВДР, що склалася на ринку електричної енергії в торговій зоні ОЕС України на відповідну дату, у порівнянні з середньозваженою ціною електричної енергії на РДН та ВДР на подання цінової пропозиції (аукціону) або дату, зазначену в останній Додатковій угоді до Договору про зміну ціни одиниці товару».
27.10. Керуючись частиною 6 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» сторонами укладено Додаткові угоди № 10 від 29.12.2021 (далі             – додаткова угода № 10) та № 11 від 19.01.2022 (далі    – додаткова угода № 11).
Додатковими угодами № 10 та № 11 сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору № 21510207 на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в початковому Договорі про закупівлю, укладеному в попередньому році.
Також було збільшено ціну договору до 2   791   838,97 грн з ПДВ, в межах 20% суми, визначеної в договорі № 21510207, а саме на 594   594,00 грн з ПДВ.
Ці додаткові угоди набули чинності з дати їх підписання та діяли до 31.03.2022.
27.11. Керуючись постановою НКРЕКП від 01.12.2021 № 2454 «Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії НЕК «УКРЕНЕРГО» на 2022 рік», якою встановлено тариф на послуги з передачі електричної енергії на рівні 0,34564 грн/кВт*год без урахування ПДВ, ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та п. 3.2.4. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, сторонами укладено Додаткову угоду № 12 від 31.01.2022 (далі – додаткова угода № 12).
Додатковою угодою №12 підвищено ціну на електричну енергію та встановлено її в розмірі 3,26593 грн/кВт*год (без ПДВ).
Внесеними додатковою угодою змінами передбачено поставку електричної енергії за ціною, встановленою додатковою угодою № 8 (3,21422   грн/кВт*год без ПДВ) в кількості 296214    кВт*год на загальну суму 952096,96 грн без ПДВ, а також визначено загальний обсяг споживання електричної енергії в кількості 943   043 кВт*год. Поставок за ціною, встановленою додатковою угодою № 12 не передбачено.
28. Місцевим судом встановлено:
- Щодо Додаткової угоди №2: цінова довідка Полтавської ТПП від 22.04.2021 № 24.14-05/271 містить інформацію про середньозважені ціни на електричну енергію за результатами, отриманими з сайту ДП «Оператор ринку», на ринку «на добу наперед» (торгова зона ОЕС), без ПДВ, станом І декаду квітня 2021 р. - 1325,16 грн/МВт*год та ІІ декаду квітня 2021р. - 1520,96 грн/МВт*год.
- Щодо Додаткової угоди №3: цінова довідка Полтавської ТПП від 26.05.2021 №24.14-05/339 містить інформацію про середньозважені ціни на електричну енергію за результатами, отриманими з сайту ДП «Оператор ринку», на ринку «на добу наперед» (торгова зона ОЕС), без ПДВ, станом першу декаду травня 2021 р. - 912,84 грн/МВт*год та ІІ декаду травня 2021р. - 1253,19 грн/МВт*год.
- Щодо Додаткової угоди №4: цінова довідка Полтавської ТПП від 08.07.2021 №24.14-05/418 містить інформацію про середньозважені ціни на електричну енергію за результатами, отриманими з сайту ДП «Оператор ринку», на ринку «на добу наперед» (торгова зона ОЕС), без ПДВ, станом на травень 2021 р. - 1018,74 грн/МВт*год та станом на червень 2021р. - 1425,14 грн/МВт*год.
- Щодо Додаткової угоди №5: цінова довідка Полтавської ТПП від 12.08.2021 №24.14-05/493 містить інформацію про середньозважені ціни на електричну енергію за результатами, отриманими з сайту ДП «Оператор ринку», на ринку «на добу наперед» (торгова зона ОЕС), без ПДВ, станом на І декаду липня 2021 р. - 1055,60 грн/МВт*год та станом на І декаду серпня 2021р. - 2127,10 грн/МВт*год.
- Щодо Додаткової угоди №6: цінова довідка Полтавської ТПП від 27.10.2021 №24.14-05/699 містить інформацію про середньозважені ціни на електричну енергію за результатами, отриманими з сайту ДП «Оператор ринку», на ринку «на добу наперед» (торгова зона ОЕС), без ПДВ, станом на І декаду жовтня 2021 р. - 2568,15 грн/МВт*год та станом на ІІ декаду жовтня 2021р. - 2841,95 грн/МВт*год.
- Щодо Додаткової угоди №8: цінова довідка Полтавської ТПП від   17.11.2021 №24.14-05/774 містить інформацію про середньозважені ціни на електричну енергію за результатами, отриманими з сайту ДП «Оператор ринку», на ринку «на добу наперед» (торгова зона ОЕС), без ПДВ, станом на І декаду жовтня 2021 р. - 2568,15 грн/МВт*год та станом на І декаду листопада 2021р. - 3374,95 грн/МВт*год.
29. Також місцем судом встановлено, що внаслідок порушення пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» при укладанні додаткової угоди № 2 від 07.05.2021, додаткової угоди № 3 від 02.06.2021, додаткової угоди № 4 від 20.07.2021, додаткової угоди № 5від 30.08.2021, додаткової угоди № 6 від 04.11.2021, додаткової угоди № 8 від 07.12.2021, споживачем зайво (надмірно) сплачено кошти у розмірі 736 159,79 грн з ПДВ, що підтверджують надані до позову докази, зокрема: рахунок № А21510207 від 31.01.2021 (а.с.118 т.1), акт купівлі продажу № А21510207 від 31.01.2021, платіжне доручення № 34 від 16.02.2021(а.с.118 зворотна сторона т.1); рахунок № А21510207 від 28.02.2021(а.с.119 т.1), акт купівлі продажу № А21510207 від 28.02.2021, платіжне доручення № 388 від 16.03.2021(а.с.119 зворотна сторона т.1); рахунок № А21510207 від 31.03.2021 (а.с.120 т.1), акт купівлі продажу № А21510207 від 31.03.2021, платіжне доручення № 757 від 15.04.2021 (а.с.120 зворотна сторона т.1); рахунок № А21510207 від 30.04.2021 (а.с.121 т.1), акт купівлі продажу № А21510207 від 30.04.2021, платіжне доручення № 1068 від 14.05.2021(а.с.121 зворотна сторона т.1); рахунок № А21510207 від 31.05.2021 (а.с.122 т.1), акт купівлі продажу № А21510207 від 31.05.2021 на 1 арк., платіжне доручення № 1525 від 14.06.2021(а.с.122 зворотна сторона т.1); рахунок № А21510207 від 30.06.2021 (а.с.123 т.1), акт купівлі продажу № А21510207 від 30.06.2021, платіжне доручення № 1954 від 14.07.2021(а.с.123 зворотна сторона т.1); рахунок № А21510207 від 31.07.2021 (а.с.124 т.1), акт купівлі продажу № А21510207 від 31.07.2021, платіжне доручення № 2343 від 12.08.2021(а.с.124 зворотна сторона т.1); рахунок № А21510207 від 31.08.2021 (а.с.125 т.1), акт купівлі продажу № А21510207 від 31.08.2021, платіжне доручення № 2848 від 14.09.2021 (а.с.125 зворотна сторона т.1); рахунок № А21510207 від 30.09.2021 (а.с.126 т.1), акт купівлі продажу № А21510207 від 30.09.2021, платіжне доручення № 3387 від 13.10.2021 (а.с.126 зворотна сторона т.1); рахунок № А21510207 від 31.10.2021 (а.с.127 т.1), акт купівлі продажу № А21510207 від 31.10.2021, платіжне доручення № 3962 від 13.10.2021 (а.с.127 зворотна сторона т.1); рахунок № А21510207 від 30.11.2021 (а.с.128 т.1), акт купівлі продажу № А21510207 від 30.11.2021, платіжне доручення № 4963 від 14.12.2021 (а.с.128 зворотна сторона т.1); рахунок-акт № А21510207 від 16.12.2021(а.с.129 т.1); платіжне доручення № 4817 від 16.12.2021, платіжне доручення № 4818 від 16.12.2021, платіжне доручення № 4819 від 16.12.2021(а.с.130 з обох сторін т.1); рахунок № А21510207 від 19.01.2022 (а.с.131 т.1), платіжне доручення № 280 від 15.02.2022, платіжне доручення № 55 від 20.01.2022(а.с.131 зворотна сторона т.1); рахунок-акт № А21510207 від 18.02.2022(а.с.132 т.1), платіжне доручення № 312 від 18.02.2022 (а.с.132 т.1).
30. В матеріалах  справи також міститься повідомлення (в порядку абз.3 ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру») Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області №52-166674вих-23 від 08.12.2023, яким останній повідомив Міністерство внутрішніх справ України про наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави в Господарському суді Полтавської області в порядку господарського судочинства щодо стягнення безпідставно отриманих коштів за вказаними угодами(а.с.134-136 т.1).
31. Згідно інформації Міністерства внутрішніх справ України від 26.12.2023 №103605/12-27602-2023 відповідна позовна робота на стягнення надмірно сплачених коштів не проводилась та наразі не проводиться (а.с.137 т.1).
32. 28.12.2023 Кременчуцька окружна прокуратура Полтавської області повторно повідомила №52-17626вих-23 Міністерство внутрішніх справ України про наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави в Господарському суді Полтавської області в порядку господарського судочинства щодо стягнення безпідставно отриманих коштів за вказаними угодами (а.с.138-140 т.1).
33. Відповідач 1, заперечуючи проти позову, вказав на таке (а.с. 175-184 т.1):
- умовами Договору (відповідно до проекту, який входив до тендерної документації) врегульовано право сторін змінювати істотні умови Договору при збільшенні ціни за одиницю товару та вказані положення Договору не суперечать вимогам ст. 41 ЗУ «Про публічні закупівлі»;
- положення Договору щодо зміни умов відповідає вимогам, викладених у рекомендаціях Мінекономрозвитку у листі від 27.10.2016 № 3302/06-34307-06 щодо того, що «залежно від коливання ціни товару на ринку сторони протягом дії договору про закупівлю можуть вносити зміни декілька разів в частині ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 % кожного разу з урахуванням попередніх змін, внесених до нього…»;
- законодавством не встановлено обмеження щодо кількості змін, які можна вносити до істотних умов договору про закупівлю, а тому підвищення ціни за товар до 10 % пропорційно збільшенню ринкової ціни шляхом укладання кількох додаткових угод протягом строку дії договору про закупівлю відповідає нормам чинного законодавства України;
- умовами Договору, які не суперечать нормам Закону про публічні закупівлі прямо передбачено можливість неодноразового збільшення ціни за одиницю товару до 10%, відсутні обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару у випадках зміни умов договору про закупівлю електричної енергії та не обмежується підсумковий, кінцевий відсоток підвищення ціна за весь період дії Договору;
- передбачена законодавством про публічні закупівлі норма щодо збільшення ціни    застосовується, якщо відбувається коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну до 10%;
- відповідно до долучених прокуратурою довідок Торгово-промислової палати України, середньозважена ціна закупівлі електричної енергії на ринку «на добу наперед» (торгова зона ОЕС) на І декаду січня 2021р., згідно довідки ТПП від 12.02.2021 складала - 1   149,41 грн/МВт* без ПДВ, а середньозважена ціна закупівлі електричної енергії на ринку «на добу наперед»    (торгова зона ОЕС) на 15.12.2021р., згідно довідки ТПП від 20.12.2021 складала – 3485,61 грн/МВтбез ПДВ*, тобто вбачається значне коливання (зростання) середньозваженої ціни закупівлі електричної енергії на ринку «на добу наперед» ( торгова зона ОЕС) за вказаний період, тобто відбулося коливання ціни на електричну енергію на 203,25 %, а тому постачання електричної енергії по Договору за ціною, визначеною на момент подання Постачальником тендерної пропозиції, було б збитковим для підприємства;    
- враховуючи таке значне коливання (зростання) середньозваженої ціни закупівлі електричної енергії протягом дії Договору, навіть за рахунок укладення спірних додаткових угод про підвищення ціни на електричну енергію у зв`язку з її коливанням на ринку, постачання електричної енергії по Договору за оспорюваний період не було прибутковим для Відповідача, а тому зайвого перерахування грошових коштів ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ», не відбулося, у зв`язку з чим порушення інтересів держави та суспільства щодо неправомірного використання бюджетних коштів відсутні;
- договір змінений за згодою сторін, будь-яких письмових заяв про незгоду/неприйняття таких умов чи вимог про розірвання Договору споживач не надав електропостачальнику, чим погодив внесення таких змін до Договору;                
- у спірних правовідносинах, Договір укладеного між ХНУВС в особі директора КЛК ХНУВС та ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ»;
- прокурор у позові в порушення вказаної норми просить стягнути отримане за Договором на користь МВС України в дохід держави (і не містить вимогу про стягнення отриманого на користь КЛК ХНУВС як сторони Договору та який є платником за спожиту електричну енергію по Договору, згідно наданих    прокурором платіжних доручень);
- за Договором відбулося повне виконання постачальником договірних зобов`язань щодо постачання електричної енергії в спірний період в межах фактичної потреби. Збільшення ціни товару за додатковими угодами не пов`язане з фактичним меншим споживанням електричної енергії Споживачем, що свідчить про відсутність підстав застосування частини першої             статті 670 Цивільного кодексу України щодо повернення коштів у розмірі 736    159,79 грн, які на думку прокурора, є зайво (надмірно) сплаченими;
34. Відповідач 2, заперечуючи проти позову, вказав на таке (а.с.71-77 т.2):
- при укладанні додаткових угод №1-12 між ТОВ «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» та Харківський національний університет внутрішніх справ в особі відокремленого підрозділу Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ при зміні ціни за одиницю товару не було збільшено суму, визначену у договорі про закупівлю, що повністю відповідає положенням ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі";
- Відповідач-2, в умовах воєнного стану не міг не погодитись на дані умови, оскільки це призвело б до відключення електроенергії та електропостачання у закладі освіти, що не припустимо з огляду на необхідність нормального функціонування освітнього процесу та забезпечення безпеки здобувачів освіти та персоналу;
- збільшення ціни відбувалось виходячи з відкорегованої ціни, встановленої додатковими угодами, що не суперечить нормам чинного законодавства;
- довідки та експертні висновки Торгово-промислової палати України можуть використовуватися для підтвердження коливання ціни товару на ринку.
35. Зважаючи на вказані обставини, спірні правовідносини були розглянуті місцевим судом в контексті приписів Закону України «Про прокуратуру», Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України «Про публічні закупівлі».

VІ. Оцінка апеляційного суду:
36. Суть розглянутого судом першої інстанції спору полягає у визнанні за ініціативою Прокурора недійсними низки додаткових угод, вчинених Відповідачами, які опосередковували підвищення вартості одиниці предмета закупівлі всупереч вимог п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі», та стягненні з Відповідача 1 на користь Позивача як головного розпорядника бюджетних коштів зумовленої такими угодами переплати.
37. Апеляційний перегляд полягає у ревізії означеного рішення суду про обґрунтованість позовних вимог Прокурора у світлі аргументів, що зводяться до такого: 
37.1. Скаржника 1 (Апелянт 1 – Відповідач 1):
-          помилковість висновку суду щодо дотримання Прокурором умов та процедури ініціації позову з огляду на вжиті Міністерством внутрішніх справ України заходи з усунення ймовірних порушень за повідомленням Прокурора та недотримання розумних строків для вчинення дій з усунення ймовірного порушення, тоді як відповідна позовна заява 12.06.2024 була скерована Харківським національним університетом внутрішніх справ (далі – ХНУВС) до господарського суду (1);
-          неправомірність відхилення клопотання про зупинення розглядуваної справи №917/38/24 до прийняття та набрання законної сили рішенням КСУ у конституційному проваджені №3-28/2024 (2);
-          неправильне застосування норм матеріального права з огляду на наявність визначених п.2 ч.1 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» підстав для зміни вартості одиниці предмета закупівлі у вигляді коливання ціни товару на ринку, які (зміни) опосередковані спірними угодами та не перевищували кожного разу допустимого ліміту у 10% (3);
-          судом не досліджено, що навіть з урахуванням недійсності спірних угод, сплачена споживачем різниця («переплата») складає 723010,70грн. (4);
37.2. Скаржника 2 (Апелянт 2 – Відповідач 2, ХНУВС):
-          недотримання вимог ч.ч. 3-5 ст.53 Господарського процесуального кодексу України і ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» через безпідставність визначених Прокурором саме Міністерства внутрішніх справ України уповноваженим органом державу спірних правовідносинах, тоді як ХНУВС за своїм статусом юридичної особи, розпорядника бюджетних коштів та замовника у межах розглядуваної закупівлі є суб`єктом, що має право  та 12.06.2024 шляхом подання відповідного позову здійснив належні заходи із захисту прав щодо стягнення надмірно сплачених коштів (1);
-          надмірно сплачені кошти за спірними угодами мають стягуватися на користь ХНУВС як платника цих коштів і сторони за договором закупівлі (2).
Апеляційна скарга Відповідача 2 також містить розлогі міркування відносно ієрархії розпорядників бюджетних коштів, загальних підстав для зміни договору, «інтересів держави» як об`єкту судового захисту за позовом прокурора, а також підстав і наслідків недійсності договору з цитуванням положень відповідних норм, проте не висловлює своєї позиції відносно того, чи були вказані норми порушені місцевим судом у переглядуваному рішенні і чи оскаржується воно Відповідачем 2 з цих підстав.
37.3. За підсумками апеляційного перегляду обидва Скаржника вважають за необхідне скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог Прокурора.
38. Колегія апеляційного суду зазначає, що за змістом ст.ст. 15,16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України та ст.ст. 4,5 Господарського процесуального кодексу України задоволення будь-якого позову є можливим у разі доведення ініціатором позову наявності наступної сукупності умов: наявність та приналежність позивачеві і захищуваного суб`єктивного права або інтересу (1); порушення (невизнання або оспорювання) такого суб`єктивного права або інтересу з боку визначеного відповідача (2); належність та ефективність обраного способу судового захисту (3). Відсутність або недоведеність будь-якої з означених умов має наслідком відмову у задоволені позову.
39. Поряд із цим, з огляду на те, що у розглядуваному випадку позов ініційовано Прокурором, додатково до вказаних вище умов задоволення позову останнім має бути підтверджено на виконання приписів ч.2 ст.19 Конституції України, ч.ч.2,3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» та ч.5 ст.53 Господарського процесуального кодексу України також:
-          порушення чи загроза порушення інтересів держави (кореспондується із згадуваною у п.38 цієї постанови умовою (1)); 
-          нездійснення або неналежне здійснення захисту таких інтересів компетентним державним органом або відсутність такого органу/відсутність у нього повноважень відносно звернення до суду з позовною заявою (2).
39.1. Положення ч.ч.3,4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» та правова позиція Конституційного Суду України, викладена у рішенні №3-рп/99 від 08.04.1999, передбачає право прокурора самостійно формулювати сутність захищуваного заявленим позовом інтересу держави та характер його порушення (загрози порушення), який (інтерес) за змістом ч.4 ст.53 Господарського процесуального кодексу України має кореспондуватися із здійснюваною функцією держави відповідним її органом, що визначається у якості позивача. 
39.2. Зміст аргументу (1) Скаржника 1 та аргументу (1) Скаржника 2, які приведені у п.37.1. і 37.2. цієї постанови відповідно, дають підстави для висновку про їх певне співпадіння щодо спрямованості на заперечення дотримання у розглядуваній справі (хоча і різних міркувань) умов задоволення позову, визначених специфікою його ініціації саме Прокурором, зважаючи на що судова колегія вважає за доцільне насамперед розглянути саме ці доводи Апелянтів.
40. Колегія апеляційного суду відмічає, що оскаржуване судове рішення містить детальну правову оцінку підстави та дотримання визначеної законодавством процедури ініціації прокурором представництва та інтересів держави у розглядуваному спорі.
40.1. Аргументи Скаржника 1 фактично не спростовують означеної правової оцінки суду першої інстанції, а відтворюють процесуальну позицію Відповідача 1, яка викладалась у відзиві на позов (а.с.175-184 т.1) і набула правової оцінки в оскаржуваному рішенні. Своєю чергою, аргументи Скаржника 2 фактично полягають у заперечені належності визначеного Прокурором Позивача, тоді як розлогі міркування Відповідача 2 з приводу нормативної регламентації процедури ініціації позову прокурором та відповідної судової практики, що містяться у відзиві на позов (а.с.77 т.2) та запереченнях (а.с.119-125 т.2), не зазначали жодних зауважень з цього приводу з боку Відповідача 2 у суді першої інстанції.
40.2. Як убачається зі змісту позовної заяви та правильно встановлено переглядуваним рішенням, об`єктом судового захисту у розглядуваному випадку є економічні інтереси держави, що полягають у ефективному та результативному використанні бюджетних коштів, за рахунок яких здійснювалась закупівля електричної енергії у Відповідача 1 (максимізація вигоди держави), а також дотримання вимог тендерного законодавства, покликаного, серед іншого забезпечити однакову можливість всім суб`єктам господарювання продавати свої товари, роботи чи послуги державі (суспільний інтерес щодо прозорого та справедливого розподілу обмеженого ресурсу):
-          наразі, жоден із Скаржників не спростовує і не оспорює означеного об`єкту судового захисту;
-          такий об`єкт судового захисту є належним з точки зору (1) аспекту «втручання» прокурора, визначеного у п.39 цієї постанови.
40.3. Оскільки закупівля, а отже і обумовлені спірними угодами платежі на користь Відповідача 1 здійснювалися Відповідачем 2 як Замовником за рахунок коштів державного бюджету (а.с.69 зворотна сторона т.1), а не за рахунок коштів від власної господарської діяльності ХНУВС чи його філії, тоді як за змістом Статуту ХНУВС (а.с.35-51 т.1) саме МВС України є органом державної влади, в сфері управління якого перебуває ХНУВС (п.4 розділу I Статуту), та який затверджує кошторис, плани асигнувань загального фонду бюджету і плани використання бюджетних коштів (п.4 розділу II Статуту), здійснює контроль за фінансово-господарською діяльністю університету (п. в розділу II Статуту), та, водночас, саме МВС України згідно ст.22 Бюджетного кодексу України є головним розпорядником бюджетних коштів, яке в силу підпункту 4 ч.5 Положення про МВС має здійснювати контроль за використання коштів на виконання статутної діяльності затверджуються саме МВС – п.7 розділу VII Статуту), остільки Прокурором правильно визначено МВС України у якості належного Позивача у цій справі в силу його статусу (орган державної влади) та здійснюваних функцій у спірних відносинах:
-          наявність у Відповідача 2  в силу статусу юридичної особи власної цивільної правосуб`єктності не впливає на існування та обсяг функцій МВС України як органу управління та розпорядника коштів державного бюджету, за рахунок якого здійснювалась закупівля;
-          відсутність у ХНУВС статусу державного органу унеможливлює ініціацію Прокурором позову в його інтересах, тим більше, що захищуваний державний інтерес перебуває у сфері функцій саме МВС України і, незважаючи на вірогідність часткового співпадіння з цивільним інтересом ХНУВС як сторони спірних угод, не «поглинається» останнім;
-          більш того, тією мірою, що стверджуване Прокурором порушення захищуваного державного інтересу опосередковане як фактом укладання, існування спірних угод, так і  сплатою ХНУВC в особі філії коштів державного бюджету і їх безпідставне отримання Відповідачем 1, позовні вимоги Прокурора звернуті також і до ХНУВС, тоді як діюче процесуальне законодавство не передбачає одночасне перебування однієї особи у статусі позивача і відповідача за одним позовом;
-          логіка аргументу Апелянта 2 про належність визначення позивачем органу державної влади через наявність права подати самостійний позов закладом освіти фактично передбачає ствердження про існування певної сфери інтересів держави, що перебуває поза сферою захисту органів прокуратури, але таке припущення не тільки не відповідає ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», але й передбачає ототожнення державного інтересу і власного інтересу ХНУВС у спірних правовідносинах та безпідставне привласнення останнім функцій державного органу.
40.4. Апеляційний суд звертає увагу на внутрішній логічній суперечності тез Апелянта 1 про те, що заходи реагування та повідомлення Прокурора Позивачем були вжиті і водночас, Прокурор не дотримався розумного строку для можливості вжиття відповідних заходів:
-          як правильно зазначено Прокурором у відзиві на апеляційну скаргу, оцінюється вжиття заходів реагування саме відповідним компетентним органом державної влади- саме МВС України, а не Відповідача 2;
-          заходи мають бути ефективні і забезпечувати усунення порушення та відновлення державного інтересу, зокрема – повернення до державного бюджету коштів переплати через виконання вчинених з порушенням Закону України «Про публічні закупівлі» угод, що передбачає подання саме позову і саме з боку МВС України як позивачем, про що було чітко зазначено у повідомлені Прокурора №52-166674 вих-23 від 08.12.2023 (а.с.134-136 т.1);
-          з відповіді Позивача від 26.12.2023 (а.с. 137 т.1) на вказане повідомлення Прокурора вбачається, що МВС України не вбачає за необхідне самостійно подавати відповідний позов, через те, що позовну роботу має здійснювати ХНУВС як сторона за договором закупівлі, що достатньою мірою вказує як на обізнаність Позивача про виявлені Прокурором порушення, так і про пасивну позицію зі здійснення ефективних заходів як органом державної влади безпосередньо із захисту державних інтересів, а не доручення такого здійснення ХНУВС, який є одним з порушників та не має статусу державного органу;
-          з огляду на визначену позицію МВС України (яке, до речі, у перебігу провадження у справі навіть не сформулювало свою процесуальну позицію по суті спору, послідовно дотримуючись «пасивності» у здійсненні «основної» (відносно субсидіарної ролі прокурора) функції з захисту державних інтересів у спірних відносинах) не вбачалось жодної розумної доцільності у подальшому зволіканні із поданням позову Прокурором;
-          дотримання Прокурором процедури ініціації позову оцінюється у світлі обставин на момент його подання до суду (29.12.2023 - а.с.157-159 т.1), коли вже була визначена відповідна позиція з цього приводу Позивача, а тому помилковими є намагання визначити розумні строки, відліковуючи їх від «повторного» повідомлення Прокурором від 28.12.2023 №52-17626 вих -23 (а.с.138 т.1), адже абз.3 ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» не вимагає очікування реагування на повторне повідомлення та взагалі не передбачає його необхідності, тоді як подання самостійного позову ХНУВС у спірних правовідносинах тільки 12.06.2024 та відкриття провадження за таким позовом 18.06.2024 у справі №917/985/24 ані хронологічно, ані змістовно (за суб`єктом ініціації і характером заявлених майнових вимог) не спростовують наявності станом на 29.12.2023 бездіяльності компетентного державного органу щодо захисту державних інтересів, як належної умови (2) для подання позову прокурором, визначеної у п.39 цієї постанови.  
40.5. З урахуванням викладеного, колегія апеляційного суду відхиляє аргументи (1) кожного з Апелянтів, що приведені у п.п. 37.1. і 37.2 цієї постанови.
41. Оцінюючи аргумент (2) Скаржника 1 колегія апеляційного суду відмічає:
-          його логічну несумісність із бажаними підсумками апеляційного перегляду (ухвалення нового рішення про відмову у позові),  що не тільки передбачає можливість розгляду і вирішення спору по суті, не очікуючи на результати конституційного провадження у справі №3-28/2024, але й є не сумісним із позицією цього ж Апелянта з обстоювання ним аргументу (1), врахування якого б мало наслідком залишення позову без розгляду, а не відмову у його задоволенні;
-          зупинення провадження у справі у порядку п.5 ч.1 ст.227 Господарського процесуального кодексу України є можливим за одночасної наявності двох умов: пов`язаності справ та неможливості вирішення однієї до набрання законної сили рішенням у іншої, тоді як такої неможливості Апелянта 1 жодною мірою не обґрунтовано (лише стверджується) і міркування за підсумками розгляду відповідного питання судом першої інстанції в ухвалі від 21.05.2024 не спростовані. 
Отже, і цей довід Скаржника 1 апеляційним судом відхиляється.
42. Аргумент (3) Скаржника 1 фактично опосередковує тлумачення п.2 ч.1 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», яке допускає багаторазове підвищення ціни закупівлі за одиницю через коливання цін на ринку, якщо кожний такий випадок підвищення не перетинає межу у 10% від попередньої ціни закупівлі за одиницю товару.
42.1. Втім, таке розуміння норм матеріального права, яке є застосованим у спірних відносинах, не тільки суперечить меті процедури публічних закупівель і дозволяє спростувати фактичні результати тендеру, але й прямо суперечать правовій позиції із застосування ст.625 Цивільного кодексу України та п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі», викладеної у п.56 постанови ВП ВС від 24.01.2024 у справі №922/2321/22;
-          згадуваний Апелянтом 1 лист Мінеконом розвитку від 27.10.2016 №3302/06-34307-06 не є нормативним актом і не може змінювати імперативні приписи п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі»;
-          із матеріалів справи вбачається та місцевим судом встановлено і у межах апеляційного провадження не спростовано і не заперечено, що спірні додаткові угоди опосередковують збільшення понад 10% від первісної ціни за одиницю (1,65грн. без ПДВ за 1 квт/год -а.с. 89 т.1), з урахуванням первісного підвищення на 9,995% за додатковою угодою №1 від 12.03.2021 (а.с.90 т.1);
42.2. Оскільки перевищення ліміту у 10% за змістом п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» є достатнім для стверджуваної Прокурором недійсності спірних угод відповідно до ст.ст.203, 215 Цивільного кодексу України, існування та виконання яких призвело до надмірних витрат бюджетних коштів, остільки дослідження питання пропорційності таких збільшень ціни коливання ціни на ринку чи наявності і обсягу таких коливань, не може вплинути на правильність висновку про визнання спірних угод недійсними.
43. Апеляційний суд відхиляє аргумент (4) Апелянта 1 через недоведеність, адже ним не спростовано розрахунку суду першої інстанції з посиланням на матеріали справи (п.28 цієї постанови) і не викладено власного контррозрахунку розміру переплати. Більш того, за змістом позову, поданого ХНУВС, який Апелянт 1 в контексті власного аргументу (1) намагався представити у якості підтвердження належного реагування і безпідставності ініціації спору Прокурором, убачається, що розмір переплати у сумі 736186,82грн. визначений у акті аудиторської перевірки від 29.04.2024 №202031-21/1 Північно-Східним офісом ДАС України (а.с.86 т.3), що є навіть більше заявленої Прокурором і задоволеної в переглядуваному рішенні.
44. Відхиляючи аргумент (2) Апелянта 2 апеляційний суд зазначає таке:
44.1. Слід відмітити суперечливу поведінку ХНУВС, адже вимагаючи скасування переглядуваного рішення і ухвалення нового про відхилення як немайнових, так і майнових вимог Прокурора, у межах ініційованого ним позовного провадження у справі №917/985/24 ХНУВС висуває вимоги про недійсність цих же самих додаткових угод з таких же підстав.
44.2. Означений аргумент Апелянта 2 є продовженням його логіки про позиціонування саме ХНУВС у якості належного позивача у спірних правовідносинах, що вже розглядалась і оцінювалась у п.40.3. цієї постанови:
-          між тим, об`єктом судового захисту у цій справі є державний інтерес, функціональне втілення якого пов`язано саме із статусом і компетенцією МВС України;
-          формулювання майнових позовних вимог у межах цієї справи на користь ХНУВС є принципово неможливим в контексті визначень ч.ч.3,4 ст. 45 Господарського процесуального кодексу України, адже він виступає відповідачем як один з порушників захищуваного державного інтересу, а тому не може бути вигодонабувачем ініційованого Прокурором позову;
-          висування майнових вимог про стягнення переплати на користь сторони договору – Замовника/платника є можливим у конструкції спору між сторонами договору, у якому об`єктом судового захисту виступали би приватні/особисті інтереси/права саме Замовника, тоді як Прокурор у спірних відносинах захищає інтереси держави, яка у розумінні ст.170 Цивільного кодексу України не є (через, зокрема МВС України) стороною договору закупівлі.
44.3. Позадоговірний характер правового зв`язку держави, представленої у цій справі Позивачем, з Відповідачами та позадоговірна природа захищуваного державного інтересу зумовлює правомірність і позадоговірного (кондикційного) способу захисту щодо стягнення коштів:
-          наведення місцевим судом відповідного нормативного обґрунтування (правової кваліфікації майнової вимоги Прокурора – ст.1212 Цивільного кодексу України) узгоджується із принципом «jura novit curia» (суд знає закон);
-          застосований спосіб відповідає вимогам ефективності з точки зору захисту інтересів саме держави в особі Позивача, а не ХНУВС як сторони договору, порушника таких інтересів;
-          оскаржуване рішення містить належне нормативне обґрунтування саме такого порядку повернення бюджетних коштів до державного бюджету, яке (обґрунтування) Скаржник 2 не спростував, обмежившись констатацією обставини здійснення саме ним платежу цих коштів на рахунок Відповідача 1, що (суб`єкт сплати) не впливає та не змінює бюджетної природи (походження) таких коштів, яка у процесуальній конструкції цієї справи зумовлює саме набуття Позивачем статусу стягувача коштів.
45. Юридична та фактична неспроможність доводів апеляційних скарг Відповідачів зумовлює відмову у їх задоволенні та залишення переглядуваного рішення без змін.
Такий результат апеляційного перегляду за змістом ст.129 Господарського процесуального кодексу України  зумовлює віднесення на рахунок кожного з Апелянтів понесених ним судових витрат, пов`язаних з апеляційним переглядом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.74, 76, 78, 129, 269, 270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю  «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» та  Харківського національного університету внутрішніх справ в особі Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ на рішення Господарського суду Полтавської області від 25.06.2024 (повний текст підписано 05.07.2024)  у справі №917/38/24 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Полтавської області від 25.06.2024 (повний текст підписано 05.07.2024)  у справі №917/38/24 залишити без змін.
3. Судові витрати, понесені кожним із скаржників у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю  «ПОЛТАВАЕНЕРГОЗБУТ» та  Харківського національного університету внутрішніх справ в особі Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ - за поданими ними апеляційними скаргами відповідно.  
4. Постанова набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту, з урахуванням порядку подання касаційної скарги, передбаченого п.17.5. Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 25.09.2024.

Головуючий суддя                                                                    Д.О. Попков

Суддя                                                                                           О.В. Стойка  

Суддя                                                                                           О.Є. Медуниця