УХВАЛА
 
26 липня 2024 року
м. Київ
 
справа № 757/22127/22-ц
 
провадження № 61-9990ск24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д.,
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Перемежком Андрієм Олександровичем, на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 25 вересня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 червня 2024 року за заявою Товариства                            з обмеженою відповідальністю «САП Україна» про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно одержаних коштів,                    у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «САП Україна» про стягнення заробітної плати, компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати при звільненні та вихідної допомоги,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства                             з обмеженою відповідальністю «САП Україна» (далі - ТОВ «САП Україна») про стягнення заробітної плати, компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати при звільненні та вихідної допомоги.
 
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15 грудня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ТОВ «САП Україна» на користь ОСОБА_1 2 638 558,28 грн невиплаченої заробітної плати директора за період часу з 05 січня 2022 року до 30 червня                        2022 року; 2 408 029,43 грн середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати; 2 650 257,24 грн вихідної допомоги, 500 000 грн моральної шкоди.
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Додатковим рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29 грудня                      2022 року стягнуто з ТОВ «САП Україна» на користь ОСОБА_1 витрати                                  на професійну правничу допомогу у розмірі 505 953,64 грн.
 
На виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 грудня 2022 року,                          24 січня 2023 року районним судом видано виконавчий лист № 757/22127/22-ц.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 15 червня 2023 року апеляційні скарги ТОВ «САП Україна» на рішення Печерського районного суду м. Києва                          від 15 грудня 2022 року та додаткове рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 грудня 2022 року задоволено.
Рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 грудня 2022 року, додаткове рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 грудня 2022 року та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
У липні 2023 року ТОВ «САП Україна» звернулося до суду із заявою про визнання виконавчого листа 757/22127/22-ц від 24 січня 2023 року, виданого Печерським районним судом м. Києва, таким, що не підлягає виконанню.
 
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25 вересня 2023 року заяву                      ТОВ «САП Україна» про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно одержаних коштів задоволено.
Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист № 757/22127/22                          від 24 січня 2023 року, виданий Печерським районним судом м. Києва на виконання рішення від 15 грудня 2022 року у справі № 757/22127/22 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «САП Україна» про стягнення заробітної плати, компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати при звільненні та вихідної допомоги.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «САП Україна» 8 214 249,95 грн,                                      як безпідставно одержані стягувачем від боржника за виконавчим документом.
 
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Київського апеляційного суду від 15 червня 2023 року - без змін (касаційне провадження № 61-11482св23).
 
Постановою Київського апеляційного суду від 12 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 25 вересня 2023 року - без змін.
 
У липні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Перемежком А. О., на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 25 вересня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 червня 2024 року.
 
Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.
 
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Положеннями пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України та пункту 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового                             рішення - у випадках, встановлених законом.
 
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи,           а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
 
Ухвала суду першої інстанції щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду (пункт 25 частини першої статті 353 ЦПК України).
 
Ураховуючи наведене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки відповідно до вимог пункту 25 частини першої статті 353 ЦПК України                   та пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено права касаційного оскарження ухвали суду першої інстанції про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а також постанови суду апеляційної інстанції, прийнятої за результатами перегляду такої ухвали в апеляційному порядку.
 
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року                                       у справі № 753/23412/17 (провадження № 61-44581сво18).
 
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Ураховуючи викладене, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
 
Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд                                у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником - адвокатом Перемежком Андрієм Олександровичем, на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 25 вересня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 червня 2024 року                       за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «САП Україна» про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно одержаних коштів, у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «САП Україна» про стягнення заробітної плати, компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати при звільненні та вихідної допомоги відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові. 
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                          Р. А. Лідовець

                                                                                              І. Ю. Гулейков

                                                                                              Д. Д. Луспеник