ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року 
м. Київ

cправа №  910/17359/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Жайворонок Т.Є. - головуючої, Бенедисюка І. М., Колос І.Б.,

за участі: 
секретаря судового засідання - Іщука В.В.,

представників:
позивача Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» - Горяніна А.О.,
відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» - Будника Б.А., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго»  
на постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.04.2024 (колегія суддів - Палій В.В. (головуючий), судді: Сибіга О.М., Вовк І.В.),

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг»
про визнання договору недійсним, 

УСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року Публічне акціонерне товариство «Донбасенерго» (далі - ПАТ «Донбасенерго», позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг», відповідач), у якому просило визнати недійсним договір постачання природного газу у частині пункту 4.3. Розділу 4. Договору постачання природного газу від 31.03.2022 №  ТЕС-ДЕ, укладеного між ПАТ «Донбасенерго» та ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» (далі - Договір).

В обґрунтування позовних вимог вказує, що укладення договору постачання природного газу в частині пункту 4.3. Розділу 4. у редакції Додаткової угоди № 1 від 26.05.2022 відбулося під впливом тяжкої обставини на вкрай невигідних умовах, що відповідно до частини першої статті 233 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України є підставою для визнання недійсним договору в цій частині.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.01.2024 позов ПАТ «Донбасенерго» задоволено. Визнано недійсним договір постачання природного газу від 31.03.2022 № ТЕС-ДЕ, укладений між ПАТ «Донбасенерго» та ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг», в частині пункту 4.3. Розділу 4. Договору, а саме: «Остаточний розрахунок за фактично переданий у період постачання природний газ здійснюється споживачем не пізніше ніж через 45 (сорок п`ять) діб після закінчення періоду постачання». Стягнуто з ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» на користь ПАТ «Донбасенерго» 2  684,00 грн судового збору.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.04.2024 рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2024 скасовано, у справі прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ПАТ «Донбасенерго» на користь ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» 3  220,80 грн судового збору.

13.05.2024 ПАТ «Донбасенерго» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права та наявність випадків, передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), просить скасувати прийняту у справі постанову суду апеляційної інстанції, а рішення Господарського суду міста Києва від 29.01.2024 залишити в силі.

Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник зазначає, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано до спірних правовідносин статтю 233 ЦК України при визначенні поняття «тяжка обставина» та причинно-наслідкового зв`язку між тяжкими обставинами та вчиненням спірного правочину, без урахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 07.09.2023 у справі № 910/20709/21, від 12.11.2019 у справі № 918/598/18, від 26.11.2019 у справі № 907/738/16, від 21.06.2022 у справі №  925/1701/20.

Підставою для касаційного оскарження ухвалених у справі судових рішень ПАТ «Донбасенерго» зазначає також пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України, обґрунтовуючи доводи тим, що апеляційним господарським судом не надано оцінку доказам, не наведено доводів на їх спростування, а також судами не взято до уваги висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 28.01.2020 у справі № 910/6981/19.

Ухвалою Верховного Суду від 28.05.2024 відкрито касаційне провадження у справі з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 287 ГПК України, встановлено строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу до 12.06.2024.

03.06.2024 до Верховного Суду від ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдінг» надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому відповідач заперечує проти доводів скаржника, просить відмовити у задоволенні касаційної скарги ПАТ «Донбасенерго» та залишити в силі постанову суду апеляційної інстанції.

11.06.2024 скаржником направлено до Верховного Суду додаткові пояснення, у яких він, не погоджуючись з оскаржуваною постановою суду апеляційної інстанції, підтримав доводи касаційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти них, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

При розгляді справи судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно з Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 27.06.2019 № 1266 Про видачу ліцензії з виробництва  електричної енергії ПАТ «Донбасенерго», позивач має право на провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії відповідно до додатка. Структурною одиницею ПАТ «Донбасенерго» є Слов`янська теплова електрична станція (далі - ТЕС), основним проектним паливом якої є вугілля.

Постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 6.03.2022 № 222 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» (далі - Положення) визначено обсяг та умови виконання спеціальних обов`язків, що покладаються на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (далі - спеціальні обов`язки), зокрема для забезпечення стабільності, належної якості та доступності природного газу, підтримання належного рівня безпеки його постачання споживачам без загрози першочерговій цілі створення повноцінного ринку природного газу, заснованого на засадах вільної конкуренції з дотриманням принципів пропорційності, прозорості та недискримінації.

Згідно підпункту 1 пункту четвертого Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу покладено спеціальні обов`язки на ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» щодо забезпечення реалізації природного газу за договорами з постачальниками природного газу побутовим споживачам на умовах, передбачених пунктом 5 цього Положення.

Відповідно до пункту 5 Положення (у редакції на час укладення Договору) ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» постачає природний газ підприємствам згідно з переліком, зазначеним у додатку 1, з дати укладення договору і до 30 квітня 2022 р. (включно) за ціною 7080 гривень з урахуванням податку на додану вартість за 1 000 куб. метрів газу, а також теплоелектроцентралям за переліком, який затверджується Міненерго.

Для теплоелектростанцій і теплоелектроцентралей, що використовують вугілля як основний вид палива, постачання природного газу на умовах, визначених цим пунктом, здійснюється лише в разі відсутності внаслідок воєнних дій можливості щодо постачання вугільної продукції в обсягах, необхідних для забезпечення безпеки постачання електричної та/або теплової енергії.

Відповідно до повідомлення «Регіонального центру роботи станцій» регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» від 23.02.2023 у період з 24.02.2022 відвантаження вугільної продукції на адресу Слов`янська ТЕС ПАТ «Донбасенерго» не відбувалось у зв`язку з безпосередньою близькістю підприємства до лінії бойових дій, масованими ракетними обстрілами та організацією захисних заходів по недопущенню окупації підприємства країною агресором. 

Ураховуючи наведене, з метою забезпечення безперебійного функціонування об`єднаної енергетичної системи України, керуючись Законом України (далі - ЗУ) «Про ринок природного газу», Постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 06.03.2022 року № 222 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу», Постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 року «Про затвердження Правил постачання природного газу», постановою НКРЕКП №  2493 від 30.09.2015 року «Про затвердження Кодексу газотранспортної системи», Постановою НКРЕКП №  2494 від 30.09.2015 року «Про затвердження Кодексу газорозподільних систем», Постановою НКРЕКП №  3013 від 24.12.2019 року «Про встановлення тарифів для Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПЕРАТОР ГТС УКРАЇНИ» на послуги транспортування природного газу для точок входу і точок виходу на регуляторний період 2020 - 2024 роки», 31.03.2022 ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» та ПАТ «Донбасенерго» уклали договір № ТЕС-ДЕ постачання природного газу (далі Договір).

Згідно з пунктом 1.1. Розділу 1. Договору постачальник зобов`язується поставити природний газ споживачу, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах Договору.

Пунктом 3.1.1. Розділу 3. Договору обумовлено, що Постачальник має право отримувати від Споживача своєчасну оплату за газ відповідно до умов Договору.

26.05.2022 Додатковою угодою № 1 до Договору сторони погодили:

-  видалити з тексту Договору пункти 4.3. та 4.4. Розділу 4. «Ціна та порядок розрахунків» з підпунктами;
- викласти пункт 4.5 Розділу 4. «Ціна та порядок розрахунків» Договору в наступній редакції: « 4.5. Остаточний розрахунок за фактично переданий у Періоді постачання природний газ здійснюється споживачем не пізніше ніж через 45 (сорок п`ять) діб після закінчення Періоду постачання. В платіжних дорученнях Споживач має обов`язково вказувати призначення платежу, номер та дату Договору. За цим Договором споживач здійснює оплату після отримання природного газу у відповідному Періоді постачання. У разі зміни умов оплати на попередню оплату Сторони повинні укласти відповідно додаткову угоду до договору про такі зміни»;
- пункти 4.5 - 4.13 Розділу 4.»Ціна та порядок розрахунків» Договору вважати відповідно пунктами 4.3 - 4.11 Розділу 4. «Ціна та порядок розрахунків» Договору.

Відповідно до Звіту про фінансовий стан підприємства за результатами 2022 року збиток ПАТ «Донбасенерго» станом на 31.12.2022 склав 1  253  642,00 грн. 

29.11.2022 Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків прийнято рішення № 4052/6/32-00-04-04-01-02 про неможливість своєчасного виконання ПАТ «Донбасенерго» зобов`язань перед державою по сплаті податків.

Посилаючись на те, що укладення Договору в частині пункту 4.3. Розділу 4. у редакції Додаткової угоди № 1 від 26.05.2022 до Договору, здійснено під впливом тяжкої обставини на вкрай невигідних умовах, що є підставою для визнання недійсним договору в указаній частині, ПАТ «Донбасенерго» просив суд визнати його недійсним в цій частині на підставі вимог частини першої статті 233 ЦК України.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Донбасенерго», місцевий господарський суд виходив з доведеності позивачем наявності обставин, з якими закон пов`язує можливість визнання недійсним оспорюваного договору (в частині пункту 4.3. Розділу 4 в редакції Додаткової угоди № 1 до Договору від 26.05.2022) відповідно до частини першої статті 233 ЦК України, який був укладений під впливом тяжких обставин (неможливість постачання вугілля на Слов`янську ТЕС) та на вкрай невигідних для нього умовах (збитковість діяльності).

Апеляційний господарський суд не погодився з висновками суду першої інстанції. 

Скасовуючи рішення місцевого господарського суду та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що Додаткова угода № 1, якою сторони погодили зміни до Договору в частині оспорюваного пункту 4.3., а саме новий порядок розрахунків за поставлений газ, була підписана як позивачем, так і відповідачем, що свідчить про вільне волевиявлення позивача при її підписанні. А тому, вважає недоведеним укладення оспорюваного Договору в частині пункту 4.3. Розділу 4. в редакції Додаткової угоди № 1 під впливом тяжких обставин для позивача. 

Крім того, висновки суду першої інстанції про те, що виробництво електричної та теплової енергії Слов`янською ТЕС ПАТ «Донбасенерго» з використанням технологічного палива природного газу замість вугілля призвело до збитковості діяльності підприємства, а тому свідчить про укладення спірного Договору на вкрай невигідних умовах, не відповідають дійсності. Договір укладено відповідно до Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, пунктом 2 якого передбачене право вільно обирати оптового продавця природного газу для потреб їх господарської діяльності. Апеляційний суд вважає, що позивач не скористався правом вільно обирати продавця природного газу та заперечень проти умов оспорюваного Договору не висловлював, а тому відсутні підстави для визнання Договору недійсним на підставі частини першої статті 233 ЦК України.

У поданій касаційній скарзі ПАТ «Донбасенерго», посилаючись на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, зазначає, що апеляційним судом при ухваленні оскаржуваної постанови не враховано висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 07.09.2023 у справі № 910/20709/21, від 12.11.2019 у справі №  918/598/18, від 26.11.2019 у справі № 907/738/16, від 21.06.2022 у справі №  925/1701/20 щодо застосування статті 233 ЦК України. 

У наданій скаржником для порівняння постанові у справі № 910/20709/21 суди, вирішуючи питання про визнання недійсним укладеного у 2014 році договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ у зв`язку з окупацією російською федерацією окремих територій України, виходили з того, що позивач не довів порушення його прав внаслідок укладення спірного правочину, за захистом яких він звернувся до суду, та не довів наявності передбачених статтею 233 ЦК України підстав для визнання недійсним спірного договору, оскільки ситуація, пов`язана з окупацією російською федерацією в квітні 2014 року частини територій Луганської та Донецької областей України, є загальнодержавною проблемою і посилання на неї не свідчить про настання тяжких для позивача обставин, які вона спричинила, та внаслідок яких він змушений був укласти спірний договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ.

У постанові Верховного Суду, винесеній у справі № 918/598/18 зазначено, що у вирішенні спорів про визнання правочинів недійсними на підставі статті 233 ЦК України господарські суди повинні мати на увазі, що відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови доведеності позивачем факту наявності тяжких обставин і наявності їх безпосереднього зв`язку з волевиявленням другої сторони щодо вчинення правочину. Ознаками правочину, що підпадає під дію статті 233 ЦК України, є вчинення особою правочину на вкрай невигідних для себе умовах (зокрема, реалізації за низьку оплату майна, що має значну цінність), під впливом тяжкої для неї обставини і добровільно, тобто за відсутності насильства, обману чи помилки. За змістом статті 233 ЦК України для визнання правочину недійсним необхідно встановити наявність двох обставин: тяжких обставин та вкрай невигідних умов вчинення правочину. Тяжка обставина є оцінювальною категорією і має визначатися судом з урахуванням всіх обставин справи. Особа, яка оскаржує правочин, повинна довести, що за відсутності тяжких обставин вона взагалі або на зазначених умовах не уклала б такий правочин.

У наданій скаржником для порівняння справі № 907/738/16 про визнання недійсним договору купівлі - продажу частки у статутному капіталі та застосування правових наслідків недійсності правочину у вигляді приведення у первісний стан, щодо застосування положень статті 230 ЦК України Верховний Суд дійшов висновку, що матеріалами справи не підтверджено введення відповідачем в оману позивача щодо обставин, що мають істотне значення, під час укладення Договору поруки. Ознаками правочину, що підпадає під дію статті 233 ЦК України, є вчинення особою правочину на вкрай невигідних для себе умовах (зокрема, реалізації за низьку оплату майна, що має значну цінність), під впливом тяжкої для неї обставини і добровільно, тобто за відсутності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

У справі № 925/1701/20 Верховний Суд вирішував спір щодо визнання недійсними договорів про надання місцевої гарантії, у зв`язку з тим, що рада як колегіальний орган місцевого самоврядування не схвалювала Договорів гарантії та не вчиняла дій на їх виконання, а самі договори укладені під впливом тяжких обставин і на вкрай невигідних умовах, що підтверджується матеріалами справи та є підставою для визнання їх недійсними відповідно до статті 233 ЦК України. Для визнання правочину недійсним з підстав, передбачених статтею 233 ЦК України, позивачу у сукупності необхідно довести наявність таких підстав: 1) наявність у особи, що вчиняє правочин, тяжких обставин: хвороба, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини; 2) правочин повинен бути вчинений саме для усунення та/або зменшення тяжких обставин; 3) правочин повинен бути вчинений особою добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки; 4) особа повинна усвідомлювати свої дії, але вимушена це зробити через тяжкі обставини. Крім того, необхідним критерієм для визнання правочину недійсним з цих підстав є доведення у судовому засіданні нерозривного причинно-наслідкового зв`язку між тяжкими обставинами та вчиненням спірного правочину, який вчиняється виключно для усунення та/або зменшення тяжких обставин. Тобто внаслідок вчинення такого правочину особа отримує можливість усунути тяжку обставину, яка змусила її це зробити.

Колегія суддів звертає увагу, що аналіз змісту зазначених судових рішень свідчить про те, що предмет та підстави позову у наданих для порівняння постановах та у справі, що розглядається, є подібними, втім вказані судові рішення різняться за наданими доказами та встановленими судовими інстанціями обставинами справи, а правові висновки в оскаржуваній судовій справі не суперечать висновкам, які викладені в означених скаржником постановах касаційної інстанції.

Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; - особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; - правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; - правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; - правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з частинами першою, третьою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Отже, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Згідно з частиною першою статті 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Для визнання правочину недійсним з наведеної вище підстави позивач має довести наявність у сукупності таких обставин: 1) наявність тяжкої обставини; 2)  наявність нерозривного причинно-наслідкового зв`язку між тяжкими обставинами та вчиненням спірного правочину. Тобто, позивач має довести те, що оспорюваний ним договір був вчинений саме для усунення та/або зменшення тяжких обставин та / або їх негативних наслідків і внаслідок вчинення такого правочину він отримав можливість усунути тяжку обставину, внаслідок якої був укладений договір. Також має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не був б вчинений взагалі або був би вчинений на інших умовах; 3) наявність невигідних для себе умов правочину; 4) факт вчинення правочину добровільно, без насильства, обману чи помилки; 5) факт того, що він, вчиняючи договір на невигідних умовах, усвідомлював свої дії, але вимушений був це зробити через тяжкі для нього обставини.

Верховний Суд зазначає, що вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними на підставі статті 233 ЦК України судам слід враховувати, що відповідні вимоги можуть бути задоволені  за умови доведеності позивачем факту наявності тяжких обставин і наявності їх безпосереднього зв`язку з волевиявленням другої сторони щодо вчинення такого правочину. Водночас, доведення вказаних обставин покладається саме на позивача, а поняття «тяжка обставина» є оцінювальною категорією і має визначатися судому кожному конкретному випадку з урахуванням усіх обставин конкретної справи.

Як встановлено судами, оспорюваний в частині пункту 4.3. Розділу 4. Договір постачання природного газу № ТЕС-ДЕ від 31.03.2022 в редакції Додаткової угоди № 1 до Договору від 26.05.2022 укладено між позивачем та відповідачем на вимогу Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу для забезпечення суспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою КМУ № 222 від 06.03.2022.

Згідно з пунктом 16 частини третьої статті 4 ЗУ «Про ринок природного газу»  Регулятор у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства забезпечує споживачам (оптовим покупцям) можливість вільно обирати та змінювати постачальника (оптового продавця) на умовах, передбачених цим Законом та іншими актами законодавства;

Апеляційний господарський суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції, дійшов вірного висновку, що позивачем не доведено наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання спірного Договору недійсним відповідно до вимог частини першої статті 233 ЦК України. Укладення сторонами оспорюваного Договору в частині пункту 4.3. Розділу 4., а саме підписання Додаткової угоди № 1 від 26.05.2022 до Договору, якою сторони  погодили новий порядок розрахунків за фактично переданий газ, свідчить про вільне волевиявлення сторін щодо погодження спірного пункту Договору, а тому доводи скаржника, що спірний правочин було вчинено під впливом тяжкої для нього обставини і на вкрай невигідних умовах не знайшли свого підтвердження. ПАТ «Донбасенерго» не доведено, що оспорюваний Договір вчинений ним саме для усунення та/або зменшення тяжких обставин та/або їх негативних наслідків, як і не доведено, що за відсутності тяжкої обставини оспорюваний Договір позивачем би не укладався, або був би укладений на інших умовах.

Оскільки заперечень проти умов Договору та здійснення розрахунків позивач не заявляв, апеляційний суд правомірно вважає доводи ПАТ «Донбасенерго», що використання Слов`янською ТЕС газу в якості основного технологічного палива замість вугілля призвело до збитковості підприємства та є вкрай невигідною умовою в контексті статті 233 ЦК України необгрунтованими, що свідчить про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між збитками та укладеним Договором.

Ураховуючи встановлені судами попередніх інстанцій у справі, що розглядається, обставини Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційний суд при вирішенні спору врахував правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду, на які посилається скаржник.

Інші доводи касаційної скарги відхиляються Судом, оскільки встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій, як це передбачено статтями 76, 77, 78, 79, 86, 300 ГПК України. Порушень порядку надання та отримання доказів не встановлено, а суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Відповідно до статті 300 ГПК України Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», а не «факту» та перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи.

У касаційній скарзі скаржник фактично порушує питання щодо встановлення інших обставин справи, які не встановлювались судами попередніх інстанцій, а також щодо переоцінки доказів у справі, однак Верховний Суд зауважує, що відповідно до приписів частини 2 статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно зі статтею 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на встановлені апеляційним судом обставини справи, виходячи із меж перегляду справи в касаційній інстанції, враховуючи вимоги та доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку що оскаржувана постанова апеляційного господарського суду ухвалена із додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Ураховуючи наведене, суд касаційної інстанції, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах доводів касаційної скарги ПАТ «Донбасенерго», дійшов висновку про залишення касаційної скарги з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 287 ГПК України без задоволення, а постанови суду апеляційної інстанції у справі № 910/17359/23 - без змін.

З огляду на те, що Суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції без змін, судовий збір, сплачений у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції покладається на скаржника.

Керуючись статтями 129, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Донбасенерго» залишити без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.04.2024 у справі № 910/17359/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий  суддя                                                                  Т. Є. Жайворонок
Суддя                                                                                         І. М. Бенедисюк
Суддя                                                                                         І. Б. Колос