КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД

Справа № 756/4902/23                                                                         Головуючий у суді І інстанції Шролик І.С.
Провадження № 22-ц/824/2061/2024                                                      Доповідач у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
27 червня 2024 року                                                  м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Голуб С.А., суддів: Писаної Т.О., Таргоній Д.О., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 24 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» про стягнення грошових коштів,
 
в с т а н о в и в:
 
У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним вище позовом, в якому просила суд стягнути з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» грошові кошти в розмірі 110 740,00 грн, витрати на правничу допомогу в розмірі 15 350,00 грн, судовий збір у розмірі 1 107,41 грн та витрати на поштові відправлення.
В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що 22 січня 2022 року між ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» та позивачем укладено Договір № 61Р/01/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) Пакет «Люкс», а також 10 лютого 2022 року між сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до вказаного договору. 
За договором медичний заклад зобов`язався надати позивачу медичну допомогу, яка полягає у веденні пологів пацієнта згідно діючих нормативних документів та стандартів ц галузі охорони здоров`я, а позивачка зобов`язалася прийняти і сплатити послуги на умовах договору. Вартість медичної допомоги за умовами договору склала 96 940,00 грн, а вартість послуг за додатковою угодою склала 15 600,00 грн.
У зв`язку із початком військової агресії російської федерації проти України позивач вирішила не ризикувати ти народжувати за місцем свого постійного проживання.
Позивач вказувала, що на виконання умов договору та додаткової угоди №1 до нього вона сплатила на користь відповідача грошові кошти в повному обсязі. Зазначала, що згідно з пунктом 10.1 договору, термін дії даного договору сплив з підстав того, що надання подальшої медичної допомоги за цим договором є неможливим, оскільки вона провела пологи в іншому лікувальному закладі. Таким чином, відповідачем їй не було надано послуги за договором, у зв`язку з чим позивач вважала, що їй підлягають поверненню грошові кошти у повному обсязі, сплачені нею відповідачу.
Зазначала, що з метою досудового врегулювання спору вона надіслала на адресу відповідача письмову заяву, в якій просила відповідача повернути грошові кошти, однак відповідач відповіді на неї не надав та грошові кошти не повернув.
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24 травня 2023 року позов задоволено.
Стягнуто з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 110 740,00 грн, з яких: 95 140,00 грн - платіж сплачений за договором № 61Р/01/2022 від 22 січня 2022 року; 15 600,00 грн - платіж сплачений за Додатковою угодою № 1 від 10 лютого 2022 року.
Стягнуто з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 107,41 грн.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, генеральний директор ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» Зукін В.Д. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що розділом 9 договору передбачено відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором. Так, у п. 9.3 договору визначено, що сторони не несуть відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов цього договору у разі виникнення форс-мажорних обставин, які сторони не могли передбачити і що перешкоджають сторонам виконати свої обов`язки за цим договором.
Відповідно до п.9.4 договору до форс-мажорних обставин сторони відносять: стихійні лиха (циклони, повені, землетруси, тощо), війну і воєнні дії, заколот, блокаду, масові заворушення, страйки, безпорядки та інші протиправні дії; технологічні фактори (аварії, пожежі, тощо); дії, бездіяльність або нормативно-правові акти державних, виконавчих органів влади та місцевого самоврядування, спрямовані на припинення або призупинення виконання дій з цим договором, та які перешкоджають нормальній діяльності сторін, в тому числі, зміни в нормативній та законодавчій базі, яка регулює правовідносини сторін цього договору.
Пунктом 9.5 договору сторона, яка не може виконувати свої договірні відносини внаслідок обставин, зазначених у п. 9.4 Договору, повинна проінформувати про це іншу сторону, а також підтвердити належним чином цей факт.
Разом з тим, у відповідності до п.10.1 договору, договір припиняється, у разі проведення пологів пацієнта в іншому лікувальному закладі або місці.
А отже, договір ведення між ОСОБА_1 та ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» припинився 03 березня 2022 року, у зв`язку із проведенням пологів ОСОБА_1 у іншому лікувальному закладі.
У зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України Торгово-промислова палата України листом № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року підтвердила, що факт агресії росії віднесено до форс-мажорних обставин. Наведене унеможливило виконання відповідачем своїх обов`язків перед позивачкою, оскільки будівля пологового будинку, яка знаходилася на межі бойових дій у Пущі-Водиці, зазнала обстрілів і була пошкоджена.
З 06 березня 2022 року ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», у зв`язку із веденням активних бойових дій біля пологового будинку та пошкодженням будівлі, було вимушено призупинити свою роботу у Пуща-Водиці та не приймало пацієнтів до 01 вересня 2022 року.
Вказує, що позивач самостійно прийняла рішення не проводити пологи в ТОВ «Лелека», хоча прийом пацієнтів проводився до 06 березня 2024 року.
Також зазначає, що стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн є значно завищеною враховуючи: незначну складність справи, конкретні обставини, критерії розумності, дійсності та необхідності наданого обсягу правничої допомоги, що цілком відповідає сумі 3 000,00 грн. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача - адвокат Вигодський С.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.
Зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права та наголошує, що вона звернулася до відповідача з письмовою заявою від 20 березня 2023 року, в якій ставилася вимога про повернення сплачених нею грошових коштів, відповідач відповіді не надав та грошових коштів не повернув. Ці обставини не заперечуються відповідачем та вони повністю підтверджуються матеріалами справи.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Згідно із частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною першою статті 7 ЦПК України встановлено, що розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
У зв`язку з наведеним та на підставі ухвали апеляційного суду про призначення справи до судового розгляду у порядку письмового провадження, перегляд справи в апеляційному порядку здійснено без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
За правилом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22 січня 2022 року між ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» та позивачем укладено Договір № 61Р/01/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) Пакет «Люкс». За умовами договору медичний заклад зобов`язався надати позивачу медичну допомогу, яка полягає у веденні пологів пацієнта згідно діючих нормативних документів Міністерства охорони здоров?я України, яку позивачка зобов`язалася прийняти і сплатити послуги на умовах договору. (а.с. 7-10).
Відповідно до пункту 3.1 договору медичний заклад зобов`язаний надати якісну і кваліфіковану медичну допомогу.
Пунктом 8.8 договору закріплено, що факт надання медичним закладом (медичної допомоги/медичних послуг) та факт отримання їх пацієнтом підтверджується відповідною медичною документацією та оформлюється актом приймання-передачі медичних послуг.
Пунктами 9.1, 9.3, 9.4 договору передбачена відповідальність згідно чинного законодавства та умов цього договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором. Сторони не несуть відповідальності за невиконання або неналежне виконання цього договору у разі виникнення особливих обставин з об`єктивних причин (форс-мажорні обставини), які сторони не могли передбачити і що перешкоджають сторонам виконати свої обов`язки. До таких обставин віднесено, зокрема, війну та воєнні дії.
Відповідно до пункту 9.5 договору сторона яка не може виконувати свої договірні відносини внаслідок обставин, зазначених у п. 9.4 договору повинна проінформувати про це іншу сторону, а також належним чином цей факт підтвердити.
Пунктом 11.2 договору визначено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами із врахуванням вимог п. 8.4 договору та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань.
Дія договору може бути достроково припинена, зокрема, з ініціативи пацієнта, за умови письмового повідомлення медичного закладу шляхом написання заяви на ім`я головного лікаря медичного закладу із зазначенням причин розірвання договору. В такому випадку договір вважається розірваним через 5 робочих днів з моменту отримання відповідного повідомлення пацієнта. В такому випадку пацієнту на його вимогу повертається сплачена за договором сума, за відрахуванням вартості фактично наданої медичної допомоги пацієнту (п. 10.1 Договору).
Згідно з пунктами 8.1, 8.4 договору вартість послуг, наданих за цим договором становить 96 940,00 грн.
Додатком № 4 до договору сторонами обумовлено перелік послуг, що входять до вартості пакету «Люкс» (а.с. 14).
Того ж дня, 22 січня 2022 року між ОСОБА_1 та ПАТ «УПСК», в особі агента ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» укладено договір добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби № 7619/999/318/210003595, відповідно до умов якого ОСОБА_1 застрахувала свої майнові інтереси, що не суперечить закону, пов`язані із життям, здоров`ям та працездатністю. Сума страхового платежу - 1 800,00 грн. Строк дії договору по 22 січня 2023 року.
Згідно рахунку - фактури від 22 січня 2022 року позивач сплатила грошові кошти в розмірі 96 940,00 грн, відповідно до умов Договору № 61Р/01/2022 від 22 січня 2022 року, що підтверджується квитанцією (а.с. 17).
Разом з тим, між ТОВ «Лелека» та ОСОБА_1 10 лютого 2022 укладено Додаткову угоду № 1 до договору № 61Р/01/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів, за умовами якої медичний заклад за побажанням пацієнта, призначає лікаря для участі у проведенні пологів.
Згідно пунктом 2 додаткової угоди дана послуга сплачується пацієнтом додатково в сумі 15 600,00 грн, одноразово, у формі 100 % передплати, в день підписання даної додаткової угоди.
З матеріалів справи вбачається, що згідно рахунку - фактури від 10 лютого 2022 року позивач сплатила грошові кошти в розмірі 15 600,00 грн, відповідно до умов додаткової угоди № 1 до договору, що підтверджується квитанцією (а.с. 18).
22 лютого 2023 року ОСОБА_1 зверталася до ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» зі заявою про повернення сплачених коштів по договору № 61Р/01/2022 від 22 січня 2022 року та Додаткової угоди № 1 до договору в сумі 96 940,00 грн та 15 600,00 грн відповідно. Проте кошти не були повернуті.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 народила дитину ОСОБА_3 у місті Кременчук Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом серії НОМЕР_1 виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (а.с. 23).
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, дію якого згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено з 23 серпня 2022 року строком на 90 діб та який діє на день ухвалення рішення.
У наданому листі Торгово-Промислової палати України від 28 лютого 2022 року за № 2024/02.0-7.1 вказано, що військова агресія російської федерації проти України з 24 лютого 2022 року є обставиною непереборної сили для суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по договору.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що обставини непереборної сили, відповідно до ст. 617 ЦК України, звільняють сторони лише від відповідальності за невиконання умов договору, проте не звільняють від виконання самого зобов`язання та наслідків його припинення. Тому, наявність форс-мажорних обставин у відповідача, не позбавляє позивачку права на повернення сплачених нею грошових коштів з підстав припинення зобов`язання та ненадання відповідних послуг.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції виходячи з такого.
Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
 
Згідно положень частини першої, другої статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
В силу частини першої статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Згідно зі статтею 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Статтями 626, 629 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно зі статтею 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.
Судом установлено, що відповідач не виконав умови договору № 61Р/01/2022 від 22 січня 2022 року про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) Пакет «Люкс» в позасудовому порядку і сплачені позивачкою кошти не повернув.
При цьому, умовами договору передбачено право позивачки відмовитись від договору в односторонньому порядку, у такому випадку зобов`язання є припиненим, і пацієнту на його вимогу повертається сплачена сума вартості договору, за винятком вартості фактично наданої медичної допомоги. Також договір припиняється у разі неможливості його виконання, проведення пологів в іншому медичному закладі.
Відповідно до наданих доказів, позивач народила дитину в іншому медичному закладі. Зверталася до відповідача з вимогою про повернення сплачених коштів.
Надаючи оцінку аргументам відповідача щодо причин невиконання умов договору, суд першої інстанції вірно виходив з того, що таке невиконання умов договору було наслідком поважних та навіть об`єктивних причин, як ведення бойових дій та військова агресія проти України з боку російської федерації.
Проте, обставини непереборної сили, відповідно до статті 617 ЦК України, звільняють сторони лише від відповідальності за невиконання умов договору, проте не звільняють від виконання самого зобов`язання та наслідків його припинення.
Наявність форс-мажорних обставин у відповідача, не позбавляє позивача права на повернення сплачених нею грошових коштів з підстав припинення зобов`язання та ненадання відповідних послуг.
За таких умов, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що договір №61Р/01/2022 від 22 січня 2022 року про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) Пакет «Люкс»  укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» слід вважати припиненими, у зв`язку з односторонньою відмовою від нього, відповідно до статтей 611, 907 ЦК України. Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 надіслала відповідачу вимогу про повернення коштів, яка останнім виконана не була, а отже, позивач має право на стягнення сплачених нею грошових коштів за договором, який не був виконаним відповідачем.
Кожна сторона повинна довести ті обставина, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, частина перша статті 81 ЦПК України.
Згідно із частиною першою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідність застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Доводи апеляційної скарги, щодо звільнення відповідача від відповідальності у зв`язку з форс-мажорними обставинами - війною, висновків суду першої інстанції не спростовують та відхиляються апеляційним судом з огляду на таке.
Дійсно, виконання зобов`язання під час форс-мажорних обставин стає неможливим, тому законодавство звільняє від відповідальності за порушення такого зобов`язання, але не від виконання зобов`язання загалом.
Так, пологовим будинком не заперечувалось неможливість виконання зобов`язань по веденню вагітності та народженню дитини позивачки.
Крім того, договором передбачено наслідки розірвання договору - повернення сплаченої суми, за винятком вартості фактично наданої медичної допомоги.
Таким чином, оскільки позовні вимоги стосуються повернення коштів за сплачені та не надані послуги, а не відповідальності за невиконання договору, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку.
У постанові Верховного Суду від 14 червня 2022 року у справі № 922/2394/21 також зазначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.
Відповідач, вказуючи на те, що з березня 2022 року робота пологового будинку була вимушено припинена через російську агресію та введення воєнного стану на території України, не мотивує та не обґрунтовує, як саме вказані обставини вплинули на виконання обов`язку саме з повернення позивачу коштів за договором. Посилання відповідача на значні пошкодження будівлі пологового будинку, що потребує значних фінансових витрат та зусиль для відновлення попереднього стану, через що ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» опинилось у скрутному матеріальному становищі, не звільняють відповідача від обов`язку повернути сплачені позивачкою грошові кошти за договором, який не було виконано відповідачем.
Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції стосовно оцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, та спрямовані на доведення необхідності переоцінки доказів і встановленні інших обставин, у тому контексті, який, на думку відповідача, свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.
Інші доводи апеляційної скарги по суті спору не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.
За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.
Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.
Справу було розглянуто судом першої інстанції на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних доказів.
Що стосується висновків суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивачки понесених нею витрат на оплату вартості правової допомоги в сумі 7 000,00 грн, колегія суддів вважає їх обґрунтованими з огляду на наступне.
З матеріалів справи відомо, що позивачем було заявлено до компенсації 15 350,00 грн за надання їй правничої допомоги.
На підтвердження суми правової допомоги надано: Договір про надання правової допомоги від 20 лютого 2023 року з адвокатом Вигодським С.В., платіжне доручення від 12 квітня 2023 року на суму 15 350,00 грн.
Відповідно до договору про надання правової допомогу ціна надання правової допомоги встановлена у розмірі 15 350,00 грн.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги - частина третя статті 137 ЦПК України.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги, та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.
За положеннями частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Частиною четвертою статті 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до вимог частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» в суді першої інстанції та в апеляційній скарзі просило про зменшення розміру витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню на користь позивачки до 3 000,00грн, так як вказана справа не відноситься до категорії складних, просив врахувати скрутне становище відповідача, посилалося на неспівмірність витрат на правничу допомогу в розмірі 15 350,00 грн. складності справи та обсягу виконаної адвокатом роботи.
Дослідивши подані представником позивача докази щодо понесених позивачем витратна правову допомогу у даній справі, складність справи та надані відповідачем заперечення, з огляду на те, що позовні вимоги були задоволено повністю, суд першої інстанції, надаючи оцінку заявленій сумі витрат на правничу допомогу у сукупності зі складністю справи та обсягом такої допомоги, прийшов до правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки понесені нею витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
У такому разі розподіл судових витрат у вигляді сплаченого відповідачем судового збору за подання апеляційної скарги не проводиться згідно зі статтями 141, 382 ЦПК України.
Зважаючи на положення частини третьої статті 389 ЦПК України, судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
Керуючись ст. 367, 368, 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» залишити без задоволення.
Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 24 травня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Судді:                                                                                   С.А. Голуб

Т.О. Писана

Д.О. Таргоній