ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
06 серпня 2024 року           справа №200/5068/23 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2023 року (головуючий суддя І інстанції Абдукадирова К.Е.), складеного в повному обсязі 02 листопада 2023 року, у справі № 200/5068/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій (бездіяльності) протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - 

                                                             ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа Головне Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, щодо розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з порушенням вимог ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», абз. 3 ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, здійснити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перерахунок пенсії з 18.11.2022 року відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» в розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", абз. 3 ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2023 року позов задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, щодо розрахунку розміру пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з порушенням вимог ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», абз. 3 ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Зобов`язано Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, здійснити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перерахунок пенсії з 18.11.2022 року відповідно до вимог ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» в розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", абз. 3 ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Не погодившись з судовим рішенням, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві - подав апеляційну скаргу, в якій просить прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду не було зобов`язано застосовувати ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», відтак, дії управління є правомірними.
При цьому, зазначено, що позивач із заявою про перерахунок пенсії до управління не звертався.
Сторони в судове зсідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, однак листом суд першої інстанції повідомив, що справу в паперовому вигляді не формувалась. Відтак, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, що підтверджується паспортом № НОМЕР_1 ,   РНОКПП НОМЕР_2 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області  як одержувач пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” з 18.11.2022.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 11.04.2023 по справі № 200/352/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дії, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено частково, зокрема, 
зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 18.11.2022, взявши до уваги відомості, що  зазначені в трудовій книжці серії НОМЕР_3 від 04.12.1990 та трудовій книжці серії НОМЕР_4 від 17.06.1999, а також зарахувавши до загального страхового стажу періоду проходження військової служби з 16.06.1991 по 20.04.1993 та зарахувавши до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", та Постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 № 202 з повним робочим днем під землею, періодів роботи з 02.03.1995 по 20.08.1996, з 27.08.1996 по 29.08.1996, з 30.08.1996 по 22.12.1998, з 09.08.1999 по 20.05.2003, з 26.05.2003 по 07.05.2007, з 22.05.2007 по 30.11.2008, з 16.12.2008 по 09.04.2009, з 01.01.2014 по 15.01.2014, з 01.01.2015 по 12.01.2015, з 01.01.2016 по 12.01.2016, з 01.01.2017 по 05.01.2017, з 01.01.2018 по 07.01.2018, з 01.01.2019 по 02.01.2019, з 01.01.2020 по 01.01.2020, з 01.01.2021 по 08.01.2021, з 01.01.2022 по 03.01.2022, з урахуванням висновків суду.
11.07.2023 ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Донецького окружного адміністративного суду - повернуто заявнику.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.04.2023 по справі № 200/352/23 набрало законної сили 11.07.2023.
На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 11.04.2023 № 200/352/23 та ухвали Першого апеляційного адміністративного суду від 11.07.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 18.11.2022, взявши до уваги відомості, що зазначені в трудовій книжці серії НОМЕР_3 від 04.12.1990 та трудовій книжці серії НОМЕР_4 від 17.06.1999, а також зарахувавши до загального страхового стажу період проходження військової служби з 16.06.1991 по 20.04.1993 та зарахувавши до пільгового стажу, що діє право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та Постанови Кабінету Міністрів від 31.03.1994 №202 з повним робочим днем під землею, періодів роботи з 02.03.1995 по 20.08.1996, з 27.08.1996 по 29.08.1996, з 30.08.1996 по 22.12.1998, з 26.05.2003 по 07.05.2007, з 22.05.2007 по 30.11.2008, з 16.12.2008 по 09.04.2009, з 01.01.2014 по 15.01.2014, з 01.01.2015 по 12.01.2015, з 01.01.2016 по 12.01.2016, з 01.01.2017 по 05.01.2017, з 01.01.2018 по 07.01.2018, з 01.01.2019 по 02.01.2019, з 01.01.2020 по 01.01.2020, з 01.01.2021 по 08.01.2021, з 01.01.2022 по 03.01.2022, з урахуванням висновків суду.
Відповідно до розрахунку стажу позивача пільговий стаж роботи підземні, професії за пост.№202 складає 25 років 10 місяців 1 день.
Приймаючи спірне рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про зобов`язання управління провести перерахунок та виплату пенсії за віком відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції погоджує висновки суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина.
Статтею 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі – Закон №1058-IV) встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.
Абзацом третім частини першої статті 28 Закону № 1058-IV визначено, що мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Згідно ст. 1 Закону України від 2 вересня 2008 року № 345-VI «Про підвищення престижності шахтарської праці» (далі - Закон № 345-VI), який набрав законної сили 16 вересня 2008 року, дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей. 
Згідно ст. 8 цього Закону мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Відповідно до п. 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом
Згідно з ч. 2 ст. 10 Закону № 345-VI дія ст. 8 цього Закону поширюється також на пенсіонерів, пенсія яким була призначена до набрання чинності цим Законом.
Аналіз зазначених норм дає можливість дійти висновку, що дія Закону № 345-VI поширюється на працівників, які зайняті на підземних роботах повний робочий день за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та членів їх сімей, зокрема, й тих, що здійснюють добування уранових руд та інших підземних робіт.
Відповідачем, як єдину підставу визначення розміру пенсії без урахування положень статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» зазначено відсутність в рішенні Донецького окружного адміністративного суду зобов`язання щодо застосування норм ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
Колегія суддів вважає неприйнятними вищезазначені доводи апеляційної скарги, оскільки відсутність у судовому рішенні визначення обов`язку відповідача обчислити розмір пенсії з урахуванням положень даного закону не перешкоджає відповідачу діяти відповідно до вимог законодавства України.
Водночас, відповідачем не заперечується наявність у позивача необхідного пільгового стажу для обчислення пенсії з урахуванням ст. 8 Закон № 345-VI.
Судами встановлено наявність у позивача пільгового стажу за Списком 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, більш ніж 15 років, отже позивач має право на обчислення розміру пенсії із застосуванням положень статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні підлягають задоволенню. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).                    
У справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скаржникові надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду попередньої інстанції.
Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.  
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

                                                            ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві – залишити без задоволення.
Рішення  Донецького окружного адміністративного суду від 02 листопада 2023 року у справі № 200/5068/23 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім  випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 06 серпня 2024 року.

Судді                                                                                                А.В. Гайдар
                                                                                                              Е.Г. Казначеєв
                                                                                                     І.Д.Компанієць