ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«30» липня 2024 року 
м. Харків
справа № 638/1522/23
провадження № 22ц/818/1816/24
 
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого -          Бурлака І.В., (суддя-доповідач),
суддів -          Мальованого Ю.М., Яцини В.Б.
за участю секретаря – Волобуєва О.О. 
учасники справи: 
позивачка – ОСОБА_1 , представниця позивачки – ОСОБА_2 , 
відповідач – ОСОБА_3 , представник відповідача – ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2024 року в складі судді Аркатової К.В.
в с т а н о в и в:
У лютому 2023 року  ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів на неповнолітніх дітей шляхом зміни способу їх стягування, вимоги за яким в подальшому уточнила.
Позовна заява мотивована тим, що вона з ОСОБА_3 з 07 грудня 2007 року по 11 листопада 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2015 року визначено місце проживання дітей з нею.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2015 року по справі № 638/9903/15-цстягнуто з ОСОБА_3 аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн щомісячно, починаючи з 01 листопада 2015 року на утримання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , до досягнення дітьми повноліття.

На виконання судового рішення Дзержинським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист № 638/9903/15-ц від 15 лютого 2018 року, тадержавним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова) Березневим А.С. 10 січня 2020 року відкрито виконавче провадження № 60949792 про стягнення з ОСОБА_3 аліментів.

Вказала, що після розірвання шлюбу діти постійно проживали з нею. Будь-якої іншої допомоги, окрім аліментів, відповідач не надає, участі у вихованні дітей не приймає.

Зазначила, що розмір аліментів, визначений рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2015 року, наразі не відповідає вимогам чинного законодавства, не покриває витрати на дітей і не забезпечує нормального життєвого рівня. З моменту ухвалення рішення суду збільшився прожитковий мінімум для дитини, що потребує від неї більших витрат та зусиль для забезпечення двох дітей. Аліменти у розмірі 1000,00 грн на двох дітей не відповідають визначеному законом мінімуму і не є достатніми. Такий розмір не забезпечує дітям навіть 50 % встановленого законодавством прожиткового мінімуму.
Вказала, що бажає змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача з твердої грошової суми та частку від його доходів.

Зазначила, що ОСОБА_3 працездатний, на даний час є військовослужбовцем, отримує регулярний та стабільний дохід, його майновий стан та стан здоров`я дають можливість забезпечити дітям належний рівень життя і сплачувати аліменти у більшому розмірі. 

Просила, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 09 жовтня 2023 року, змінити спосіб стягнення аліментів, присуджених судом згідно рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2015 року по цивільній справі № 638/9903/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 аліментів в розмірі 1000,00 грн щомісячно, починаючи з 01 листопада 2015 року на її користь на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 та сина ОСОБА_6 ; стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_5 та сина ОСОБА_6 , в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дочки ОСОБА_5 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого щомісячно в розмірі частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до повноліття сина ОСОБА_6 , тобто до 24 липня 2031 року; виконавчий лист за № 638/9903/15-ц від 15 лютого 2018 року, виданий згідно рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2015 року у справі № 638/9903/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 на її користь аліментів на утримання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн щомісячно до досягнення дітьми повноліття – відкликати.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2024 року позов представника ОСОБА_1 – задоволено, змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2015 року по цивільній справі № 638/9903/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 аліментів в розмірі 1000,00 грн щомісячно, починаючи з 01 листопада 2015 року на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення дітьми повноліття; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання двох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 27 лютого 2023 року і до досягнення дочкою, ОСОБА_5 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , та продовжити стягнення аліментів в розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення сином, ОСОБА_6 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 ; стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1 073,60 грн; допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3  подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду – скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким змінити спосіб стягнення з нього аліментів та стягнути з нього на користь ОСОБА_1  аліменти на утримання двох дітей:  ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили ідо досягнення дочкою, ОСОБА_5 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , та продовжити стягнення аліментів в розмірі частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення сином, ОСОБА_6 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 ; закінчити виконавче провадження № 60949792 та повернути виконавчий лист № 638/9903/15-ц від 15 лютого 2018 року без виконання.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права. Вважав, що рішення суду є протиправним в частині дати початку стягнення аліментів новим способом з дня звернення позивачки до суду, адже аліменти у новому розмірі мають бути стягнуті з дня набрання рішенням суду законної сили. Вказав, що негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць у справах про зміну способу стягнення аліментів не передбачено законом та призводить до подвійного стягнення з нього аліментів. Крім того, судом взагалі не вирішено питання щодо припинення виконавчого провадження за виконавчим листом № 638/9903/15-ц від 15 лютого 2018 рокуі повернення виконавчого листа, проігноровано заявлену позивачкою вимогу про відкликання виконавчого листа.
Ухвалою судді Харківського апеляційного суду від 26 березня 2024 року справу повернуто до суду першої інстанції для усунення недоліків.

Додатковим рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2024 року виконавчий лист за № 638/9903/15-ц від 15 лютого 2018 року, виданий відповідно до рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2015 року по справі № 638/9903/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в твердій грошовій сумі у розмірі 1 000,00 грн щомісячно до досягнення дітьми повноліття – відкликано.

14 травня 2024 року від представниці ОСОБА_1  надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просила залишити її без задоволення, а рішення суду – без змін. Вказала, що питання щодо відкликання виконавчого листа вирішено додатковим рішенням суду. Суд першої інстанції допустив рішення суду до негайного виконання в межах сумиплатежу за один місяць, не зазначивши норму процесуального права, якою при цьому керувався. В даному випадку суд мав ухвалити рішення про зміну способустягнення аліментів, оскільки аліменти вже стягнуті, то в порядку їх стягненнязастосування пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України не може вважатися виправданим. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 є надуманими, спрямовані на уникнення обов`язку батька утримувати своїх дітей тасплачувати аліменти на їх потреби. 

В суді апеляційної інстанції представниця ОСОБА_1 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги. Підтримала доводи відзиву на апеляційну скаргу.

08 липня 2024 року до суду апеляційної інстанції від представника ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності ОСОБА_3 .

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 необхідно задовольнити частково, рішення суду в оскаржуваній частині – змінити.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині мотивовано тим, що позивачкою доведено наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів,та вони підлягають стягненню з відповідача з дня подання позову, а також рішення суду слід допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі з 07 грудня 2007 року, який розірвано рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2015 року (а.с. 10).

Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання яких зареєстровано з матір`ю, що підтверджується витягами з Реєстру територіальної громади (а.с. 7, 113-115).

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2015 року по справі № 638/9903/15-ц стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1 000,00 грн щомісячно, починаючи з 01 листопада 2015 року, на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 та сина ОСОБА_6 , до досягнення дітьми повноліття (а.с. 12).

На виконання вказаного рішення суду 15 лютого 2018 року видано виконавчий лист (а.с. 12).

Постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харкова) Березньова А.С. від 10 січня 2020 року відкрито виконавче провадження № 60949792 з примусового виконання виконавчого листа № 638/9903/15-ц від 15 лютого 2018 року про стягнення аліментів з ОСОБА_3 (а. с. 13).

Виконавче провадження № 60949792 триває. Станом на 01 лютого 2023 року заборгованість ОСОБА_3 зі сплати аліментів склала 422,00 грн, що підтверджується листом Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 10 лютого 2023 року та розрахунком заборгованості (а.с. 14, 15).

ОСОБА_3 призваний у Збройні Сили України за мобілізацією, зарахований до складу військової частини НОМЕР_1 і призначений на посаду водія другого автомобільного відділення другого автомобільного взводу автомобільної роти, отримує дохід від цієї юридичної особи, що підтверджується копією його військового квитка,листом ІНФОРМАЦІЯ_5 від 22 лютого 2023 року № 366/МВ та відповіддю Державної податкової служби України на запит № 189674396 від 26 січня 2024 року (а.с. 16, 65, 117-118).

У березні 2022 року ОСОБА_1 разом з дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виїхала за межі України, де отримала тимчасовий захист (а.с. 122-128).

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Зізмісту статті 18 Конвенції про права дитини вбачається, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. 

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, статті 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:  стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частини 1 статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У статті 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 194/629/17-ц (провадження № 61-37792св18).

Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.
Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.

Згідно вимог статті 192 СК України розмір аліментів може бути змінений за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Доведення саме вказаних обставин є підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів, у тому числі і шляхом зміни способу їх стягнення.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 липня 2019 року, справа № 415/4386/16-ц (провадження № 61-21056св18).

Отже, розмір аліментів може бути збільшений за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених СК України.

З доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 вбачається, що він погоджується з рішенням суду в частині зміни способу стягнення з нього аліментів – у частці від доходу замість твердої грошової суми та в частині розміру аліментів, та оскаржує рішення в частині визначення дати, з якої передбачено стягнення аліментів, звернення рішення до негайного виконання і відсутності висновку суду щодо припинення виконавчого провадження за виконавчим листом № 638/9903/15-ц.

З такими доводами ОСОБА_3 колегія суддів частково погоджується.
Визначаючи період, з якого має бути змінений спосіб, а отже - і розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з дати звернення позивачки до суду – 27 лютого 2023 року.

Однак, аліменти у новому розмірі мають сплачуватись з дня набрання судовим рішенням законної сили.
Відповідне роз`яснення міститься у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», а також зазначену правову позицію наразі підтримує Верховний Суд у своїх правових висновках, зокрема, в постановах від 30 жовтня 2019 року в справі № 462/4973/15-ц, від 16 серпня 2018 року у справі № 583/1454/17, від 31 липня 2019 рокуусправі № 725/1490/17. 

За частиною першою статті 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частина друга вказаної норми).
Оскільки аліменти на утримання дітей вже присуджені рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2015 року, та предметом позову наразі є зміна способу стягнення аліментів і їх розміру,тому у цьому випадку аліменти у новому зміненому розмірі та новим способом мають бути стягнуті з ОСОБА_3 з дня набрання рішенням суду законної сили, тобто з дня прийняття постанови апеляційним судом.

Крім того, суд першої інстанції допустив рішення суду до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць, не зазначивши норму процесуального права, якою при цьому керувався.

Так, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Разом із тим, оскільки в даному випадку суд мав ухвалити рішення не про стягнення аліментів, оскільки аліменти вже стягнуті, а щодо зміни розміру та способу їх стягнення, застосування вказаної норми не може вважатися виправданим.Процесуальним законом не передбачено негайне виконання рішення у справах про зміну розміру аліментів, які вже стягнуті за рішенням суду.
З урахуванням наведеного, рішення суду в оскаржуваній частині слід змінити, замінивши у третьому абзаці його резолютивної частини слова «починаючи з 27 лютого 2023 року» на «починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили», а також виключивши абзац п`ятий резолютивної частини рішення: «допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць».

В іншій частині рішення суду ОСОБА_3 не оскаржувалось, підстав для його зміни чи скасування немає.

Разом з тим, доводи та вимоги апеляційної скарги ОСОБА_3 щодо припинення виконавчого провадження № 60949792 і повернення виконавчого листа№ 638/9903/15-ц від 15 лютого 2018 року без виконання, є необґрунтованими, оскільки додатковим рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2024 року виконавчий лист за № 638/9903/15-ц від 15 лютого 2018 року, виданий відповідно до рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 жовтня 2015 року по справі № 638/9903/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн щомісячно до досягнення дітьми повноліття – відкликано. Вказане додаткове рішення суду сторонами не оскаржувалось. Вимоги щодо повернення виконавчого листа і закінчення виконавчого провадження позивачкою не заявлялись, не є предметом розгляду суду у цій справі, та ці питання підлягають вирішенню у межах виконавчого провадження.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, а ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору, необхідно компенсувати ОСОБА_3 50% судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, в розмірі 805,20 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Керуючись ст.ст.367, 368,  ст.374, ст.376, ст.ст.381 – 384, 389 ЦПК України,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_3 – задовольнити частково.
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2024 року в оскаржуваній частині – змінити, зазначивши у третьому абзаці його резолютивної частини замість «починаючи з 27 лютого 2023 року» на «починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили», та виключивши абзац п`ятий резолютивної частини рішення «допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць».
В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.
Компенсувати ОСОБА_3 судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 805,20 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий                                                         І.В. Бурлака

Судді                                                                 Ю.М. Мальований

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 31 липня 2024 року.