ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 642/1493/23
Номер провадження 22-ц/818/1511/24

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

27 червня 2024 року                 м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів Маміної О.В., Яцини В.Б.,
за участю секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,
заявника ОСОБА_1 ,
представника заявника адвоката Агаєвої С. М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2024 року в складі судді Ольховського Є.Б. у справі № 642/1493/23 за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Крижановської Ю.С., заінтересована особа - ОСОБА_2 про зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів,

в с т а н о в и в :

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Крижановської Ю.С., заінтересована особа - ОСОБА_2 , про зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів.
Скарга мотивована тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2018 року у справі № 642/2886/18 було стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 14 червня 2018 року і до повноліття дитини. Постановою про відкриття виконавчого провадження від 13 лютого 2023 року, винесеною старшим державним виконавцем Холодногірсько- Новобаварського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Крижановською Ю.С. було відкрито виконавче провадження ВП № 70977834 з примусового виконання виконавчого листа № 642/2886/18 виданого 19 січня 2023 року Ленінським районним судом м. Харкова.
Старшим державним виконавцем Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Крижановською Ю.С. 13 березня 2023 року в межах виконавчого провадження ВП № 70977834 було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у Військовому інституті танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут». Згідно його розрахунку заборгованості заявник має борг зі сплати аліментів станом на 31 січня 2023 року, розмір якого становить 264 783,02 грн. 
Боржник направив на адресу виконавця докази проведення оплати аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_3 в період з березня 2022 року по лютий 2023 року всього на суму 372 612 грн., яку просив врахувати при здійсненні розрахунку, однак вказана сума виконавцем не була врахована. 
Крім того, в заяві від 09 лютого 2024 року зазначив, що з початку повномасштабного вторгнення в Україну російською федерацією 24 лютого 2022 року, оскільки боржник та стягувач є військовослужбовцями, неповнолітній син ОСОБА_3 , разом з матір`ю стягувача (бабусею дитини) ОСОБА_4 переїхали проживати до м. Біла Церква Київської області, де проживають до тепер та мають статус внутрішньо-переміщених осіб. За місцем тимчасового перебування дитина відвідує школу. Весь цей час (як визнає і сама стягувач) боржником з березня 2022 по лютий 2023 рік перераховувались на рахунок ОСОБА_4 та на рахунок самої дитини ОСОБА_3 грошові кошти на утримання дитини у розмірі - 372 612 грн.
Посилаючись на вказане, ОСОБА_1 , з урахуванням заяви від 09 лютого 2024 року (а.с. 148-154), просив зобов`язати старшого державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Крижановську Ю.С. здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів, враховуючи переплату вчинену боржником на утримання дитини по виконавчому провадженню ВП № 70977834 з примусового виконання виконавчого листа № 642/2886/18, виданого 19 січня 2023 року Ленінським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 14 червня 2018 року і до повноліття дитини.
07 квітня 2023 року старший державний виконавець Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Крижановська Ю.С. подала до суду відзив на скаргу в якій просила відмовити у задоволенні скарги. 
Відзив мотивовано тим, що робити перерахунок заборгованості з аліментів підстав не має оскільки ані боржником, ані стягувачем в порушення частини 4 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» державного виконавця не було повідомлено про повне або часткове самостійне виконання рішення боржником. Крім того, скаржник не наводить жодних обґрунтувань щодо норм закону які були порушені державним виконавцем під час здійснення ним виконавчого провадження. 
17 квітня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Агаєва Сабіна Мирославівна, подав до суду відповідь на відзив в якому просив задовольнити скаргу. 
Відповідь на відзив мотивована тим, що неправомірність розрахунку полягає в тому, що при його вчиненні старшим державним виконавцем Крижановською Ю.С. не взято до уваги вже виплачені боржником суми на утримання дитини, крім того до грудня 2021 року стягувач проживала у шлюбі разом з боржником, та перебувала з дитиною на повному його забезпеченні.
04 травня 2024 року ОСОБА_2 подала до суду пояснення в яких зазначила, що суми коштів перерахованих боржником на ім`я її матері – ОСОБА_4 є платою за борговими зобов`язаннями ОСОБА_1 перед ОСОБА_4 .
Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2024 року скаргу задоволено.
Зобов`язано старшого державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Крижановську Ю.С. здійснити перерахунок розміру заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом № 642/2886/18 від 19 січня 2023 року враховуючі переплату здійснену боржником на утримання дитини починаючі з 14 червня 2018 року. 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що єдиною метою, з якою заявник здійснював грошові перекази на ім`я матері стягувача, була сплата аліментів на неповнолітнього сина заявника, оскільки дитина за обопільною згодою сторін тимчасово мешкала разом з бабусею, про що ОСОБА_2 повідомила у своїй заяві до НАЗК. Добровільні платежі було зроблено ОСОБА_1 за період з березня 2022 року по лютий 2023 року, тобто до відкриття виконавчого провадження і на момент здійснення грошових переказів на користь зацікавленої особи в рахунок сплати аліментів на неповнолітню дитину у заявника був відсутній обов`язок інформувати суб`єкта оскарження про перераховані ним грошові кошти в рахунок сплати аліментів. Таким чином, суд першої інстанції вважав, що розрахунок заборгованості по аліментам від 13 березня 2023 року потребує перерахунку оскільки в ньому не враховані добровільні платежі за період з березня 2022 року по лютий 2023 року. 
25 лютого 2024  року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення яким скаргу залишити без задоволення. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що зміна способу і порядку виконання судових рішень передбачена Законом України «Про виконавче провадження», а не одноособовим бажанням боржника самостійно змінити спосіб виконання та на свій розсуд перераховувати кошти у не визначених сумах на картковий рахунок особи, яка за рішенням суду не є стягувачем. Вважає, що боржником не доведено, що отримувач його добровільних переказів у вигляді аліментів, ОСОБА_4 обізнана про призначення надходження коштів на свій рахунок. Визнання ОСОБА_2 того, що син деякий час проживав із бабусею не є доказом того, що боржник може та має законне право самостійно змінити спосіб виконання судового рішення та сплачувати аліменти не на користь стягувача. Крім того, 06 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова із тими самими вимогами, а саме, вкотре намагається позбутися заборгованості яка утворилась по аліментам у тому самому розмірі 264 783, 02 грн, та за той самий період - з 14 червня 2018 року по 31 січень 2023 року (справа 642\5624\23). 
30 травня 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Агаєва С.М., подав відзив на апеляційну скаргу в якому просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.
Відзив мотивовано тим, що оскільки сторони погодились, що на час воєнного стану дитина буде проживати з бабусею - ОСОБА_4 у м. Біла Церква Київської області, то, враховуючи приписи статей 179, 181 СК України, і аліменти в період з березня 2022 по червень 2023 року замість стягувача повинна була отримувати особа, з якою дитина проживала та перебувала на утриманні, а саме - ОСОБА_4 , а не ОСОБА_2 , яка проживала не з дитиною та знаходилась в м. Харкові на службі. 3 огляду на це, стягнення з божника аліментів в той період на користь стягувача було б неправомірним. Виконавчий лист стягувачем не отримувався до січня 2023 року, а тому на виконанні в жодному органі ДВС не перебував в цей період. Сам факт переказу так званого «боргу», на думку ОСОБА_2 , в період з березня 2022 по лютий 2023 року піддається великому сумніву, та є нічим іншим, як черговим наміром ввести суд в оману, оскільки дані перерахунки коштів здійснювалися саме з моменту виїзду дитини разом з бабусею до м. Біла Церква і до моменту звернення стягувача за видачею виконавчого листа (19 січня 2023 року) та відкриттям виконавчого провадження (13 лютого 2023 року), після чого перекази коштів на рахунок ОСОБА_4 припинились.
В судове засідання апеляційного суду заінтересована особа- ОСОБА_2 , старший державний виконавець ДВ Холодногірсько-Новобаваського ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ Крижановська Ю.С. не з`явилися.
Судову повістку-повідомлення про розгляд справи 27 червня 2024 року, надіслану апеляційним судом на адресу ДВ Холодногірсько-Новобаваського ВДВС у м. Харкові СМУ МЮ старший державному виконавцю Крижановській Ю.С. отримано 30 травня 2024 року (том 1, а.с. 224). 
12 червня 2024 року на адресу суду від ОСОБА_2 надійшли письмові пояснення, в яких вона прохала провести судове засідання без її участі та без участі її представника (том 1, а.с. 228-231).
Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, заявника ОСОБА_1 та його представника адвоката Агаєву С. М., які проти апеляційної скарги заперечували, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).
Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.  При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Матеріали справи свідчать, що у провадженні державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Крижановської Ю.С. перебуває виконавче провадження ВП № 70977834 з примусового виконання виконавчого документа, - виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 14 червня 2018 року і до повноліття дитини.
Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2018 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 25 серпня 2023 року, у справі № 642/2886/18 з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 14 червня 2018 року і до повноліття дитини ( а.с. 10-12, 111-114).
19 січня 2023 року Ленінським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист по справі № 642/2886/18 ( а.с. 83- 84).
13 лютого 2023 року старшим державним виконавцем Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Крижановської Ю.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та звернуто стягнення з усіх видів заробітків до погашення заборгованості, що станом на 31 січня 2023 року складає 264 783,02 грн (а.с. 15-17).
13 березня 2023 року державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості по аліментам згідно до якого не враховано суми перерахувань, зроблених ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_4 за період з березня 2022 року по лютий 2023 року (а.с. 87-89).
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон ).
Відповідно до статті 1 Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини 1  статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно зі статтею 71 Закону № 1404-VIII порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
Пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною 4 статті 71 Закону № 1404-VIII, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.
Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.
Відповідно до статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Згідно статті 181 СК України  способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі . За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Статтею 451 ЦПК України встановлено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Обґрунтовуючи свою скаргу, ОСОБА_1 стверджував, що вказані грошові кошти були сплачені в якості добровільної сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на карту матері стягувача (бабусі дитини) ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що з початку повномасштабного вторгнення в Україну російською федерацією 24 лютого 2022 року неповнолітній син разом з матір`ю стягувача (бабусею дитини) ОСОБА_4 переїхали проживати до м. Біла Церква Київської області. 
Стягувач ОСОБА_2 підтверджує обставини щодо перебування неповнолітнього сина разом з бабусею з початку повномасштабного вторгнення в Україну російською федерацією у м. Біла Церква Київської області з 24 лютого 2022 року по травень 2023 року. 
Встановлено, що у період з 11 березня 2022 року по 14 лютого 2023 року ОСОБА_1 переказав через ПАТ КБ «ПриватБанк» на картку, яка належить ОСОБА_4 грошові кошти на загальну суму 372 612 грн.  
Вказані обставини учасниками справи не заперечуються і у повній мірі підтверджуються обставинами справи, зокрема, квитанціями ПАТ КБ «ПриватБанк».
Жодних обставин на підтвердження наявності інших зобов`язань, про які зазначає стягувач у ОСОБА_1 перед ОСОБА_4 суду не надано. Доказів на підтвердження того, що кошти, які зазначені в квитанціях, що надав боржник, є особистим зобов`язанням боржника перед ОСОБА_4 і відношення до аліментів не мають також не надано.
Посилання в апеляційній скарзі на відсутність призначення платежу «сплата аліментів» у наданих ОСОБА_1 платіжних інструкціях не може бути прийнятим до уваги, оскільки чинне законодавство не передбачає обов`язку у державного виконавця вимагати від боржника надання квитанцій із зазначенням призначення грошових переказів.
Всі платежі позначалися як «переказ власних коштів» та з 13 грудня 2022 року як «Переказ для ОСОБА_3 », «Переказ для утримання дитини ОСОБА_3 », що не суперечить вимогам законодавства. 
І це не є підставою для неврахування їх при визначенні розміру заборгованості по сплаті аліментів.
Отже, державним виконавцем безпідставно не прийнято до уваги надані заявником квитанції про добровільне погашення заборгованості по аліментам.
Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, добровільні платежі було зроблено ОСОБА_1 за період з березня 2022 року по лютий 2023 року тобто до відкриття виконавчого провадження, а отже на момент здійснення грошових переказів на користь зацікавленої особи в рахунок сплати аліментів на неповнолітню дитину, у заявника був відсутній обов`язок інформувати державного виконавця про перераховані ним грошові кошти в рахунок сплати аліментів.
Також, на час здійснення вказаних переказів, у зв`язку з непред`явленням виконавчого листа про стягнення аліментів до виконання, ОСОБА_2 не набула статус стягувача, а отже ОСОБА_1 на підставі статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини сплачував аліменти в добровільному поряду на користь особи разом з яким проживає дитина. 
Посилання в апеляційній скарзі на те, що 06 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова із тими самими вимогами (справа 642/5624/23), суд апеляційної інстанції не приймає, оскільки відповідно до даних ЄДРСР в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова перебуває справа № 642/5624/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – ОСОБА_4 , про звільнення від сплати заборгованості за аліментами та зменшення розміру аліментів, а отже вимоги боржника у справі яка переглядається на стадії виконання рішення та у справі № 642\5624\23 є різнити по суті. 
Інші доводи апеляційної скарги на висновки суду не впливають, зводяться до необхідності переоцінки доказів, яким судом першої інстанції дана належна оцінка.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що визначена державним виконавцем сума заборгованості по аліментам яка підлягає стягненню з боржника не відповідає вимогам чинного законодавства.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381, 382, 383, 384, ЦПК України суд, 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 27 червня 2024 року.

Головуючий                                                                Ю.М. Мальований

Судді                                                                        О.В. Маміна 

       В.Б. Яцина