ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/32958/21                                                                      

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Судді-доповідача: Бужак Н. П.
Суддів: Кобаля М.І., Мєзєнцева Є.І.
За участю секретаря: Куць М.Г.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2023 року, суддя Шевченко А.В., за заявою поданою в порядку статті 383 КАС України у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, у якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії позивачу у розмірі 83 % відповідних сум грошового забезпечення на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії № 4086 від 08.06.2021, яка видана ІНФОРМАЦІЯ_1 з урахуванням всіх видів грошового забезпечення та виплатити пенсію без обмеження максимальним розміром, з урахуванням 100 % підвищення пенсії, визначеного після проведеного перерахунку та з урахуванням раніше виплачених сум;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі 83% відповідних сум грошового забезпечення на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії № 4086 від 08.06.2021, яка видана ІНФОРМАЦІЯ_1 з урахуванням всіх видів грошового забезпечення та виплатити пенсію без обмеження максимальним розміром, з урахуванням 100% підвищення пенсії, визначеного після проведеного перерахунку та з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 жовтня 2022 року, що набрало законної сили 06 квітня 2023 року, позов задоволено повністю.
10.07.2023 від ОСОБА_1 до Київського окружного адміністративного суду надійшла заява від 26.05.2023 в порядку статті 383 КАС України, в якій позивач просив: визнати протиправними дії вчинені відповідачем на виконання рішення суду від 13.10.2022 у справі № 640/32958/21, які полягають у встановленні максимального розміру пенсії під час проведення перерахунку та виплати пенсії позивачу виходячи із 83% сум грошового забезпечення на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.06.2021 № 4086, починаючи з 01.04.2019 з урахуванням проведених виплат; зобов`язати відповідача вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, яке полягає в установленні максимального розміру пенсії під час проведення перерахунку та виплати пенсії позивачу виходячи із 83% сум грошового забезпечення на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.06.2021 № 4086, починаючи з 01.04.2019 з урахуванням проведених виплат.
На обґрунтування заяви позивач зазначив, що 10.04.2023 він звернувся до відповідача із заявою про добровільне виконання рішення суду у справі №640/32958/21 та 24.05.2023 отримав від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві відповідь, відповідно до якої, на думку позивача, відповідач не в повному обсязі виконав рішення суду уданій справі, а саме продовжує виплату пенсії з обмеження її максимальним розміром.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2023 року заяву ОСОБА_1 в порядку статті 383 КАС України повернуто заявнику без розгляду.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2023 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З матеріалів справи вбачається, що приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що заявником не дотримано вимог пунктів 7 та 8 ч. 2 ст. 383 КАС України, оскільки у поданій заяві не зазначено інформацію про день пред`явлення виконавчого листа до виконання та інформації про хід виконавчого провадження.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
За змістом ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Статтею 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звертав увагу, що статті 382 і 383 Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Частиною 1 ст. 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 383 КАС України у такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.
Згідно з положеннями пунктів 7, 8 ч. 2 ст. 383 КАС України заява про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача щодо невиконання рішення суду має містити інформацію про день пред`явлення виконавчого листа до виконання та інформацію про хід виконавчого провадження.
Отже, виходячи з наведених вище норм, звернення до суду із заявою відповідно до ст. 383 КАС України можливе за умови перебування виконавчого документа на примусовому виконані в органах державної виконавчої служби.
Верховним Судом у постанові від 21.03.2019 у справі №805/1458/17-а сформовано правову позицію відповідно до якої звернення рішення суду до примусового виконання є обов`язковою передумовою для подання заяви у порядку ст. 383 КАС України, оскільки повноваження щодо вчинення дій щодо примусового виконання рішення суду, в тому числі і щодо перевірки його виконання, належать передусім до повноважень виконавців, а звернення до суду в порядку ст. 383 КАС України є виключною мірою, якщо позивачем було вичерпано усі можливі механізми на стадії примусового виконання рішення суду.
Як убачається із матеріалів справи, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 жовтня 2022 року, що набрало законної сили 06 квітня 2023 року, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ід. код 42098368) щодо нездійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.06.2021 № 4086, починаючи з 01.04.2019 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ід. код 42098368) провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), виходячи з 83 % сум грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром, на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.06.2021 № 4086, починаючи з 01.04.2019, з урахуванням проведених виплат.
Разом з тим, зі змісту заяви слідує, що виконавчий лист у справі станом на дату підписання цієї заяви, а саме: 26.05.2023 не виданий, а відповідно і відсутня інформація про хід виконавчого провадження.
Водночас, судом було встановлено, що виконавчий лист у цій справі не видавався.
При цьому, будь-яких доказів отримання виконавчого листа та його пред`явлення до виконання, а також інформації про хід виконавчого провадження подана заява не містить.
Таким чином, як вірно встановив суд першої інстанції та підтвердилось в апеляційному суді, заявником не дотримано вимог п. 7 та п. 8 ч. 2 ст. 383 КАС України, оскільки у поданій заяві не зазначено інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання та інформацію про хід виконавчого провадження (після пред`явлення виконавчого листа до виконання та винесення постанови про відкриття виконавчого провадження), яка б свідчила, що позивач вичерпав всі можливі механізми на стадії примусового виконання рішення суду.
Разом з цим, положеннями ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Зокрема частиною першою наведеної норми встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Приписами ч. 2 передбачено, що у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином подана заява, за відсутності інформації про день пред`явлення виконавчого листа до виконання та хід виконавчого провадження, в тому числі і щодо перевірки його виконання, не відповідає вимогам п. 7 та п. 8 ч. 2 ст. 383 КАС України.
Вказаний висновок суду підтримано Верховним Судом у постанові від 27.06.2019 у справі № 807/220/18.
Аналогічний підхід застосовано в ухвалах Верховного Суду від 05.07.2021 у справі № 260/636/19, від 18.12.2020 у справі № 200/5793/20-а.
Відповідно до ч. 2 п. 5 ст. 383 КАС України у разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заява ОСОБА_1 , яка подана у порядку ст. 383 КАС України підлягає поверненню заявнику.
При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування ухвали Київського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2023 року.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2023 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач:                                                                                Бужак Н.П.

Судді:                                                                                          Кобаль М.І.

                                                                                                    Мєзєнцев Є.І.