ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/979/24	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №700/155/24 Категорія: 310020000 	Пічкур С.Д. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       25 липня 2024 року                                                                                                   м. Черкаси   

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т.Л. 	
судді	Василенко Л.І., Карпенко О.В.	

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника відповідача адвоката Лиштви Ю.В. на рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 09.04.2024 (повний текст складено 12.04.2024, суддя в суді першої інстанції Пічкур С.Д.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
в с т а н о в и в :

представник ОСОБА_1 адвокат Морозов О.В. звернувся у лютому 2024 року до суду з позовом, яким просив стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у твердій грошовій суми в розмірі 11943,83 грн. щомісячно з дня подання позовної заяви і до досягнення нею 23–річчя.
Позовні вимоги мотивовані тим, що вона з відповідачем є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 . Спільне життя з відповідачем не склалося, тому вони розлучилися. Відповідач не надавав матеріальної допомоги дитині тому вона звернулася до суду щодо стягнення аліментів на дитину. На даний час старша дочка вже повнолітня, продовжує навчатися у Київському національному економічному університеті ім. Вадима Гетьмана. Щомісячні витрати на утримання дочки складають 23887,67 грн., що включає лікування та медикаменти, медичне страхування, одяг, харчування, витрати на організацію дозвілля, витрати на репетитора з англійської мови, оплата за навчання у ВУЗі, тощо.
Дочка навчається на денній формі навчання, при цьому не має часу на працевлаштування, потребує матеріальної допомоги, в той час як батько ухиляється від участі у оплаті її навчання та поточного утримання.
Рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 09.04.2024 позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, в розмірі 1/5 усіх видів доходів, починаючи з 26.02.2024 щомісячно, до закінчення дитиною навчання, але не пізніше досягнення дитиною двадцяти трьох років.
Відмовлено у задоволенні решти вимог.
При визначенні розміру аліментів судом враховано те, що на утриманні у відповідача є неповнолітні діти – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , також відповідач має стабільний щомісячний дохід у вигляді заробітної плати.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник позивача адвокат Лиштва Ю.В. подав засобами поштового зв`язку 30.04.2024 апеляційну скаргу, якою просить рішення змінити в частині задоволених позовних вимог, встановити в цій частині розмір аліментів на утримання повнолітньої дочки у розмірі 3000,00 грн., починаючи з 26.12.2024 щомісячно, до закінчення дитиною навчання. 
Зазначає, що судом в порушення норм матеріального права не враховано належним чином наявність у платника аліментів інших дітей, дружини, яка перебуває у декретній відпустці, та батьків пенсіонерів, які також потребують фінансової підтримки.
Суд, приймаючи рішення про встановлення розміру аліментів в частині 1/5 від усіх доходів відповідача порушив принцип об`єктивності, адже у такому випадку старша дитина, якій присуджено аліменти буде отримувати від батька більше ніж діти, народжені в іншому шлюбі. 
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. У даному випадку предметом спору є вимоги про стягнення аліментів, розмір яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
При розгляді справи встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
На підтвердження продовження навчання донькою сторін позивач надала суду копію договору про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців №2311038249 від 17.08.2023, укладеного між Київським національним економічним університетом ім. Вадима Гетьмана та замовником ОСОБА_1 , здобувачем ОСОБА_3 , згідно якого заклад взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника здійснити надання здобувачу освітньої послуги за формою здобування освіти – денна, спеціальністю – маркетинг, строк – 3 роки 10 місяців (а.с.8-9).
Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого Дніпровським районним у місті Києві відділом ДРАЦС ГТУ юстиції у місті Києві, 29.06.2019 відповідач ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 1445 (а.с.28).
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Дніпровським районним у місті Києві відділом ДРАЦС ГТУ юстиції у місті Києві, у ОСОБА_6 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_4 , про що зроблено відповідний актовий запис № 3328 (а.с.29).
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого Баришівським відділом ДРАЦС у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у ОСОБА_6 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_5 , про що зроблено відповідний актовий запис № 123 (а.с.30).
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки чи сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.
Частиною першою статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто наявність у батька можливості надавати матеріальну допомогу дитині, що продовжує навчання у сукупності з іншими обставинами є вирішальною підставою для стягнення з батька аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання після досягнення вісімнадцятирічного віку.
У частині третій статті 199 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.
Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язанні обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
При цьому, подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.
Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Дочка відповідача ОСОБА_3 досягла 18-ти років, та з вересня 2023 року продовжує навчатися у Київському національному економічному університеті ім. Вадима Гетьмана на денній формі навчання, не працює та не має ніякого доходу. 
Проте, дитина, у тому числі повнолітня, для нормальної життєдіяльності та розвитку особистості потребує не лише оплати її навчання, а й витрат на інші потреби (проживання, харчування, одяг). Отже повнолітня дочка відповідача продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги від батьків.
Зазначені висновки суду при апеляційному оскарженні під сумнів не ставляться.
Однак при визначені способу стягнення аліментів суд першої інстанції не врахував таке.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів на її користь на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі. 
Так відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Одночасно частина 3 статті 181 СК України встановлює розмір аліментів у частці чи твердій грошовій сумі за вибором особи, яка звернулася до суду за захистом порушеного права.
Відтак спосіб стягнення аліментів – тверда грошова сума чи частка від доходу, визначається особою, яка подала відповідну позовну заяву, а не судом.
Заяв про зміну способу стягнення аліментів (у частці) у даній справі від позивача не надходило.
При цьому суд позбавлений права самостійно визначати спосіб стягнення аліментів.
Аналогічного висновку дійшов ВС у постанові від 04.07.2018 у справі №490/4522/16-ц.
Спосіб стягнення аліментів на дитину та його вибір законодавець залишив за позивачем, а тому суд не мав можливості стягувати аліменти у частці доходів відповідача, оскільки така вимога суперечить чинному законодавству.
За приписами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Таким чином, суд першої інстанції, порушив вказані норми процесуального права та вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивачем були заявлені вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, і самостійно обрав інший спосіб стягнення аліментів, ніж просив позивач, що суперечить принципу диспозитивності. 
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Згідно із положеннями статті 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Як вбачається з довідки ТОВ « КАМПАРІ ЮКРЕЙН» відповідач займає у товаристві посаду фахівця зі складської логістики, та його дохід за період з вересня 2023 року по лютий 2024 року складає 213196,64 грн., що свідчить про стабільний заробіток та дохід відповідача        При цьому відповідач створив іншу сім`ю, перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 , яка наразі знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, має неповнолітнього та малолітнього синів. 
Проте, той факт, що відповідач має на утриманні двох дітей від іншого шлюбу, не скасовує його обов`язок, як батька, надавати матеріальне забезпечення повнолітній дочці на період продовження нею навчання до 23-х років.
При цьому посилання відповідача на те, що на його утриманні знаходиться непрацездатні батьки, які є пенсіонерами, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки вказані доводи не підтверджені належними та допустимими доказами. Надані відповідачем копії пенсійних посвідчень його батьків  свідчить про певний соціальний статус та наявність пільг, а не про перебування на його утриманні. При цьому зазначені особи отримують власні пенсійні виплати.
       Апеляційний суд бере до уваги часткове визнання відповідачем позовних вимог в сумі 3000 грн. щомісячно, що вказує на визнання ним підстав позову, однак незгоду із запропонованим позивачем розміром аліментів.
Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;   3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Отже рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 09.04.2024 у даній справі слід скасувати у зв`язку з порушенням норм процесуального права щодо диспозитивності цивільного судочинства (ч.1 ст.13 ЦПК України), та прийняти нову постанову про часткове задоволення позовних вимог.
Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на повнолітню дочку, що продовжує навчання, апеляційний суд, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами докази на предмет їх належності, допустимості та достатності, керується тим, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжує навчання, навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, ураховує обов`язок обох батьків у наданні матеріальної допомоги дочці на час її навчання, а також те, що відповідач має на утриманні іншу дітей, та, виходячи з принципів розумності та справедливості вважає достатнім стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 4000,00 грн., починаючи з 26.02.2024 щомісячно і до припинення нею навчання, але не пізніше, ніж досягнення 23 -х річного віку, що встановить баланс між обов`язком відповідача по сплаті аліментів та права повнолітньої дитини на отримання матеріальної допомоги на період навчання.
Враховуючи, що позивач в силу вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. за подання позовної заяви. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу – задовольнити частково.
       Рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 09.04.2024 у даній справі – скасувати.
       Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів – задовольнити частково.
       Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн., починаючи з 26.02.2024 року, щомісячно, до закінчення дитиною навчання, але не пізніше досягнення нею двадцяти трьох років.
       Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції в сумі 1211,20 грн.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 25.07.2024.

Суддя-доповідач                 

Судді