Справа № 449/1306/22                                        Головуючий у 1 інстанції: Борняк Р.О. 
Провадження № 22-ц/811/1592/24                                Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

               25 вересня 2024 року м.Львів
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого – судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 01 квітня 2024 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

                    в с т а н о в и в: 
У грудні 2022 року публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі – ПАТ АБ «Укргазбанк») звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути із ОСОБА_1 три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором №328-р від 23.09.2008 року за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року в розмірі  2813,69 доларів США.
Свої вимоги позивач обгрунтовував тим, що 23.09.2008 року між відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір, згідно з яким, відповідач отримав кредит у розмірі 21900 доларів США на строк до 22.09.2013 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами, виходячи із 15,0% річних. 
У зв`язку з виникненням заборгованості за кредитним договором, позивач звернувся до суду з вимогою про дострокове стягнення усієї суми кредиту, яка залишилась неповернутою, і рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 02 серпня 2010 року в справі №2-291/2010р., яке було змінено рішенням Апеляційного суду Львівської області від 29 березня 2011 року та набрало законної сили, стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором від 23.09.2008 року в загальній сумі 25193,74 доларів США, що згідно курсу НБУ, станом на 02.08.2010 року, в еквіваленті до національної валюти становило 198846,63 грн., та 23717,22 грн. пені за порушення умов виконання кредитного договору. Відповідно до мотивувальної частини рішення суду, станом на 26.07.2010 року, заборгованість за кредитним договором у розмірі 25193,74 доларів США складалась із: 13870 доларів США – сума кредиту, що стягується достроково; 6495,64 доларів США – прострочена заборгованість за кредитом; 4828,10 доларів США – заборгованість за процентами; 23717,22 грн. – пеня за несвоєчасне повернення кредиту та сплату процентів. 
Зазначає, що з моменту прийняття вказаного судового рішення і по теперішній час відповідач частково сплачував заборгованість за кредитом та процентами, однак, повністю її не погасив, тому відповідно до статті 625 ЦК України банк має право на стягнення трьох процентів річних за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року (останній день перед введенням на території України воєнного стану) в сумі  2813,69 доларів США.
Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 01 квітня 2024 року у задоволенні позову ПАТ АБ «Укргазбанк» відмовлено.
Рішення суду оскаржив позивач ПАТ АБ «Укргазбанк», просив його скасувати з підстав неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права і ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Зазначав, що суд першої інстанції помилково послався на правовий висновок Верховного Суду у справі №757/44680/15-ц про те, що натуральним є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном, оскільки в даній справі позивач вже отримав судовий захист, адже його вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволена рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 02 серпня 2010 року у справі №2-1723/10, залишеним без змін у цій частині рішенням Апеляційного суду Львівської області від 29 березня 2011 року.
Зауважує, що в постанові від 13 березня 2023 року у справі №554/9126/20 Верховний Суд вказав, що пред`явлення кредитором, при існуванні задавненої вимоги, тільки позову про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються три проценти річних та інфляційні втрати, дозволяє кредитору обійти охорону, що надається боржнику при спливі позовної давності, і досягнути результату, який недоступний кредитору при пред`явленні позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, і яка забезпечує можливість боржнику заявити про застосування до неї позовної давності. 
Просить врахувати, що в даній справі кредитор в межах позовної давності звернувся до суду за захистом своїх прав і отримав такий захист (позов задоволений), отже, вже не йдеться про задавнену вимогу і про те, що кредитор хоче обійти охорону, яка надається боржнику при спливі позовної давності, і позбавити боржника можливості заявити про застосування позовної давності до основного боргу.
На переконання апелянта, за наявності судового рішення про задоволення вимог про стягнення основного зобов`язання, зобов`язання за кредитним договором не може вважатись натуральним, навіть за наявності судового рішення про відмову у поновленні строку пред`явлення до виконання виконавчого листа для примусового виконання рішення суду. 
Просить урахувати, що Верховний Суд в постанові від 28 вересня 2021 року в справі №759/4755/19 за аналогічних обставин дійшов висновку про те, що якщо кредитор вже скористався судовим захистом та рішенням суду з боржника стягнуто суму основного боргу, то таке зобов`язання вже не є натуральним, а кредитор має право на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, у тому числі, за останні три роки до моменту пред`явлення позову. Аналогічний висновок висловлено і в постанові Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі №548/223/19.
10.06.2024 року відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив доводи та вимоги апелянта, зазначивши, що на підставі рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 02 серпня 2010 року Перемишлянським районним судом Львівської області було видано виконавчий лист №2-291/2010, який скеровано стягувачем на виконання у Перемишлянський ВДВС, однак, постановою від 26.06.2014 року виконавчий лист повернуто стягувачу відповідно до п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», тобто, на підставі пропущення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, і відповідно до ухвали Перемишлянського районного суду Львівської області від 23 листопада 2021 року в задоволенні заяви позивача про видачу дубліката виконавчого листа №2-291/2010 та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання відмовлено. Постановою Львівського апеляційного суду від 31 травня 2022 року вказана ухвала залишена без змін. Тобто, позивач скористався своїм правом на звернення до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, а відтак, зобов`язання за кредитним договором трансформувались у зобов`язання з виконання рішення. 
Зазначає, що у даній справі три проценти річних були нараховані банком до вимоги, яка існує саме в натуральному зобов`язанні по виконанню рішення суду, оскільки така вимога не може бути захищена в судовому порядку. 
Вважає, що у зв`язку з тим, що на даний час відсутні вимоги за основним зобов`язанням, відповідно, вимога про стягнення трьох процентів річних є безпідставною. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення – без змін. 
Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 17.09.2024 року, є дата складення повного судового рішення – 25.09.2024 року. 
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 02 серпня 2010 року позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено частково. Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором від 23.09.2008 року в загальній сумі 25193,74 доларів США, що згідно курсу НБУ, станом на 02.08.2010 року, в еквіваленті до національної валюти становить 198846,63 грн., та 23717,22 грн. пені за порушення умов виконання кредитного договору. В рахунок погашення заборгованості в розмірі 222563,85 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки ПАТ АБ «Укргазбанк» з наданням усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.
Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 29 березня 2011 року рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 02 серпня 2010 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано і в цій частині ухвалено нове рішення, яким у позові в частині звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено. В решті рішення суду залишено без змін.
З виписки з особового рахунку позичальника вбачається, що 30.10.2018 року банк визнав безнадійною заборгованість за кредитним договором №328-р від 23.09.2008 року в розмірі 2138,35 доларів США та списав вказану суму за рахунок страхового резерву згідно протоколу Правління №60 від 25.10.2018 року.
Ухвалою Перемишлянського районного суду Львівської області від 23 листопада 2021 року, яка набрала законної сили, у задоволенні заяви ПАТ АБ «Укргазбанк» про видачу дубліката виконавчого листа №2-291/2010 та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання – відмовлено.
Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Правовими наслідками порушення зобов`язання за положенням статті 611 ЦК України є серед іншого відшкодування збитків.
Відповідно до частини другої  статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом наведеної норми закону, нараховані на суму боргу інфляційні втрати та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 06 березня 2019 року в справі №757/44680/15-ц (провадження №61-32171сво18) дійшла висновку, що системне тлумачення частини першої статті 509, частини першої статті 267, статті 625 ЦК України у їх взаємозв`язку дає підстави для висновку, що натуральним є зобов`язання, вимога в якому хоч і існує, проте, не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном. Положення статті 625 ЦК України щодо нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат як спеціальної міри відповідальності за порушення грошового зобов`язання може бути застосовано до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, отже, кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на захист в судовому (примусовому) порядку вимоги про нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат.
У справі №757/44680/15-ц, яка переглядалась Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, судами встановлені обставини щодо спливу позовної давності за вимогами кредитора про стягнення заборгованості за кредитом та процентами за його користування і судовим рішенням, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позову про їх стягнення, тому колегія суддів касаційного суду вважала вказане зобов`язання натуральним і дійшла висновку про відсутність у кредитора права нараховувати суми, визначені статтею 625 ЦК України.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказаний вище правовий висновок Верховного Суду про натуральне зобов`язання підлягає застосуванню і до спірних правовідносин, оскільки ПАТ АБ «Укргазбанк», як кредитору (стягувачу у виконавчому провадженні), було відмовлено у поновленні строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, а тому його вимога про примусове виконання присудженого з боржника стягнення за основним зобов`язанням не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку.
Таким чином, суд правильно вирішив спір по суті і підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення немає, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – залишити без змін.
Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.1, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» залишити без задоволення.
Рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 01 квітня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 25 вересня 2024 року. 

Головуючий                                           С.М. Бойко 

Судді:                                                   С.М. Копняк 

                                                 А.В. Ніткевич