У х в а л а
9 серпня 2024 року
м. Київ
Справа № 756/15853/19
Провадження № 61-7450ск24
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - відповідач), інтереси якого представляє адвокат Панкратова Леся Миколаївна (далі - адвокат відповідача), 
на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 9 серпня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 квітня 2024 року і
за касаційною скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Оазис 2016» (далі - ОСББ), інтереси якого представляє адвокат Старшинський Владлен Артурович (далі - адвокат ОСББ), 
на ухвалу Київського апеляційного суду від 2 травня 2024 року
у справі за позовом ОСББ до відповідача за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - про усунення перешкод у користуванні спільним майном і зобов`язання вчинити дії та
за зустрічним позовом відповідача до ОСББ за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - про визнання права власності та
в с т а н о в и в:
1.           У грудні 2019 року ОСББ звернулося до суду з позовом, у якому просило:
-                  зобов`язати відповідача усунути перешкоди у користуванні спільним майном, а саме приміщенням технічного поверху (горища) площею 100 кв. м, розташованим на рівні дев`ятого поверху у сьомому корпусі будинку АДРЕСА_1 (далі - приміщення технічного поверху), шляхом демонтажу будівельних робіт з приведенням технічного поверху в попередній стан згідно з поверховим планом забудови будинку;
-                  зобов`язати відповідача повернути ОСББ приміщення технічного поверху.
2.           У червні 2021 року відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСББ про визнання права власності на приміщення технічного поверху.
3.           9 серпня 2023 року Оболонський районний суд міста Києва ухвалив рішення, згідно з яким позов ОСББ задовольнив, стягнув із відповідача 3 842,00 грн судового збору та 20 593,20 грн витрат на судову будівельно-технічну експертизу; у задоволенні зустрічного позову відповідача відмовив. Мотивував так:
-                  відповідач без відповідних дозволів переобладнав приміщення технічного поверху, чим порушив права співвласників квартир і допоміжних приміщень будинку;
-                  приміщення технічного поверху належить на праві спільної сумісної власності співвласникам квартир багатоквартирного будинку. Факт користування відповідачем цим майном не є підставою для виникнення у нього права власності за набувальною давністю.
4.           19 вересня 2023 року цей суд ухвалив додаткове рішення, згідно з яким заяву ОСББ задовольнив частково: стягнув з відповідача 30 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу; у задоволенні решти вимог заяви відмовив.
5.           18 квітня 2024 року Київський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою рішення суду першої інстанції залишив без змін. Навів аналогічні до останнього мотиви.
6.           2 травня 2024 року Київський апеляційний суд постановив ухвалу, згідно з якою відмовив у задоволенні заяви ОСББ про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Мотивував так: у разі неподання доказів понесення таких витрат у визначений законом строк сторона має обґрунтувати, які поважні причини не дозволили їй подати ці докази до закінчення розгляду справи; ОСББ не обґрунтувало такі причини, що є підставою для відмови у задоволенні його заяви; на жодні обставини, які б завадили ОСББ вчасно подати докази понесення судових витрат, матеріали справи не вказують.
7.           20 травня 2024 року адвокат відповідача подала до Верховного Суду касаційну скаргу (вх. № 17583/0/220-24 від 22 травня 2024 року), у якій просить скасувати рішення Оболонського районного суду міста Києва від 9 серпня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 квітня 2024 року й ухвалити нове - про відмову у задоволенні первісного позову та про задоволення зустрічного.
8.           21 червня 2024 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного судупостановив ухвалу, згідно з якою залишив касаційну скаргу без руху та надав відповідачеві строк для усунення недоліків. Відповідач мав надати документ про доплату судового збору у розмірі 104,00 грн, а також копії цього документа та дубліката чека від 20 травня 2024 року № 9342-7510-1361-9138 про сплату 30 280,00 грн судового збору для інших учасників справі.
9.           16 липня 2024 року адвокат відповідача подала до Верховного Суду клопотання про усунення недоліків (вх. № 24492/0/220-24 від 22 липня 2024 року), до якого приєднала дублікат чека від 11 липня 2024 року № 9347-9449-7068-5263 про доплату 140,00 грн судового збору та копії вказаного дублікату і дубліката чека від 20 травня 2024 року № 9342-7510-1361-9138 про сплату 30 280,00 грн судового зборудля інших учасників справі. Відповідач обґрунтував касаційну скаргу так: 
-                  ОСББ не довело, що відповідач порушив права співвласників будинку, в інтересах яких ОСББ начебто звернулося з позовом;
-                  стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19), Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 4 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17, від 25 червня 2020 року у справі № 924/233/18, від 15 липня 2021 року у справі № 916/2586/20, від 22 лютого 2022 року у справі № 904/6293/20, від 30 червня 2022 року у справі № 927/774/20);
-                  за загальним правилом тягар доведення обґрунтованості позовних вимог покладається на позивача. Доказування не можна належним чином реалізувати шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто подав більше доказів, а насамперед їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний(див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 травня 2018 року у справі № 686/18957/15-ц (провадження № 61-5089св18));
-                  усупереч нормам процесуального права апеляційний суд прийняв і долучив до матеріалів справи нові докази - протокол правління ОСББ про переобрання голови правління та рішення правління ОСББ про витребування спірного приміщення, які не існували на час розгляду справи судом першої інстанції. Відсутністьдоказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції виключає можливість прийняття апеляційним судом додаткових доказів незалежно від причин їх неподання позивачем. Протилежне матиме наслідком порушення норм процесуального права, а також принципу юридичної визначеності, елементом якого є однозначність і передбачуваність правозастосування, а отже, системність і послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів (див. постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11 вересня 2019 року у справі № 922/393/18 і Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 липня 2022 року у справі № 754/695/20 (провадження № 61-16433св21));
-                  Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 14 березня 2018 року в справі № 815/219/17 виснував, що ОСББ як об`єднання, мета створення та діяльність якого прямо, безпосередньо пов`язані із забезпеченням і захистом прав співвласників будинку, є належним виразником інтересів більшості членів цього об`єднання; тому ОСББ може звертатися до суду в інтересах своїх членів. Але такий висновок щодо прав усіх членів ОСББ не є повним, а належний висновок щодо застосування відповідних норм права - відсутній;
-                  відсутність порушень прав і законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові та не потребує перевірки обраного ним способу захисту й оцінювання суті спору (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29 серпня 2023 року у справі № 910/5958/20);
-                  унаслідок задоволення позову відбулося втручання у право власності всупереч статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;
-                  у суді першої інстанції відповідач просив застосувати наслідки спливу позовної давності. Він користується горищем ще з 2005 року, про що ОСББ достовірно відомо. ОСББ зареєстрували 14 червня 2016 року. Воно подало позов у грудні 2019 року, тобто з пропуском позовної давності. Суди не врахували висновки про позовну давність і порядок її обчислення, які сформулювали Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19) та Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 22 травня 2019 року у справі № 234/3341/15-ц (провадження № 61-30536св18).
10.        31 травня 2024 року адвокат ОСББ сформував у системі «Електронний суд» касаційну скаргу (вх. № 18803/0/220-24 від 31 травня 2024 року), в якій просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду від 2 травня 2024 року й ухвалити нове судове рішення про стягнення з відповідача 42 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Обґрунтував так:
-                  висновки апеляційного суду не відповідають вимогам процесуального закону, є надмірно формальними для вирішення питання про стягнення судових витрат;
-                  суд апеляційної інстанції безпідставно обґрунтував оскаржену ухвалу висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеними у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21 (провадження № 61-4799св23), з огляду на значну відмінність обставин у тій справі й у справі № 756/15853/19 щодо періоду появи доказів понесення судових витрат і можливості їх подання до суду на відповідній стадії судового розгляду;
-                  апеляційний суд не звернув увагу на те, що до заяви про стягнення понесених судових витрат ОСББ долучило докази, яких не було на момент проведення у справі судових дебатів і які ОСББ оформило з Адвокатським об`єднанням «Протекція права» (далі - АО «Протекція права») після прийняття апеляційним судом постанови щодо суті апеляційної скарги;
-                  договірні відносини ОСББ із АО «Протекція права» передбачають необхідність складання актів приймання-передачі наданої правової допомоги за наслідком її надання, а також виставлення адвокатом рахунку, який клієнт оплачує протягом трьох банківських днів;
-                  відповідно до частини восьмої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19));
-                  апеляційний суд не дослідив докази, які ОСББ подало разом із заявою про стягнення понесених судових витрат, і не встановив, що такі докази з`явилися після розгляду справи. ОСББ не мало об`єктивної можливості подати їх до суду до закінчення судових дебатів. Суд не врахував, що ОСББ у відзиві на апеляційну скаргу повідомило про попередній (орієнтовний) розмір судових витрат та зробив заяву про те, що докази на підтвердження понесених судових витрат будуть подані протягом п`яти днів з дня ухвалення судового рішення, тобто виконав процесуальні вимоги, передбачені статтями 134, 141 ЦПК України;
-                  не відповідає принципам цивільного судочинства та нормам процесуального права висновок апеляційного суду про те, що сама по собі відсутність обґрунтування поважності причин подання доказів на підтвердження понесених судових витрат протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення суду, а не до закінчення судових дебатів у справі, є самостійною підставою для відмови у задоволенні заяви; 
-                  постановляючи оскаржену ухвалу, суд апеляційної інстанції порушив також припис частини четвертої статті 183 ЦПК України та застосував процесуальні наслідки, які суперечать вимогам вказаного припису (юридичними наслідками відсутності відомостей про поважність причин неможливості подання доказів має бути повернення заяви без розгляду, а не відмова у її задоволенні).
11.        Одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) (частина перша статті 394 ЦПК України).
12.        Верховний Суд вважає, що є підстави для відкриття касаційного провадження. Касаційні скарги подані у передбачений законом строк і з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. У касаційній скарзі відповідача є доводи, які потребують перевірки, щодо підстав для касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 3 і 4 частини другої статті 389 ЦПК України, а у касаційній скарзі ОСББ - щодо підстав, передбачених останнім абзацом частини другої статті 389 ЦПК України.
Керуючись статтями 260, 261, 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд
у х в а л и в :
1.     Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 9 серпня 2023 року і постанову Київського апеляційного суду від 18 квітня 2024 року та за касаційною скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Оазис 2016» на ухвалу Київського апеляційного суду від 2 травня 2024 року у справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Оазис 2016» до ОСОБА_1 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - про усунення перешкод в користуванні спільним майном і зобов`язання вчинити дії та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Оазис 2016» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - про визнання права власності.
2.     Витребувати із Оболонського районного суду міста Києва цивільну справу № 756/15853/19.
3.     Роз`яснити учасникам справи право подати відзив на касаційні скарги, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, впродовж десяти днів із дня отримання цієї ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Судді 	 	Д. А. Гудима	
 	 	Є. В. Краснощоков	
 	 	П. І. Пархоменко