ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2024 року                             м.Дніпро          Справа №  904/107/24
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач)
суддів:                       Чус О.В., Дарміна М.О.

розглянувши у порядку письмового провадження 
без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу    
Фізичної особи-підприємця Бухтіярової Антоніни Михайлівни 
на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2024р.
(суддя Бажанова Ю.А., м. Дніпро, повний текст рішення складено 06.03.2024р.) 
у справі 
за позовом Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль", 
                   м. Кривий Ріг Дніпропетровської області 
до Фізичної особи-підприємця Бухтіярової Антоніни Михайлівни,  
    м. Кривий Ріг Дніпропетровської області 
про стягнення 100 086,74 грн.,-  

          ВСТАНОВИВ:

1.        Короткий зміст позовних  вимог
Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Фізичної особи-підприємця Бухтіярової Антоніни Михайлівни 48 529,15 грн. - основного боргу, 8 143,53 грн. - 3 % річних, 43 414,06 грн. - інфляційних витрат.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням зобов`язань щодо здійснення оплати за спожиту теплову  енергію, у період з 07.10.2013р. по 14.04.2021р..

2.      Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у  справі 
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської  області від 06.03.2024р. у справі №904/107/24 позов Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" до Фізичної особи-підприємця Бухтіярової Антоніни Михайлівни про стягнення 100 086,74 грн. задоволено частково. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Бухтіярової Антоніни Михайлівни на користь Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" 33 444,87 грн. заборгованості за поставлену теплову енергію, 4 393,17грн. 3% річних, 18877,68 грн. інфляційних втрат, 1 529,88 грн. судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

3.       Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Фізична особа-підприємець Бухтіярова Антоніна Михайлівна звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду частково та прийняти  нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. 

4.      Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник посилається на те, що оскаржуване рішення не відповідає фактичним обставинам справи, прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права. 
Скаржник вважає, що в оскаржуваному судовому рішенні суд 1-ї інстанції невірно застосував постанови Верховного Суду від 14.04.2020р. у справі №908/1349/19 та від 19.09.2019р. у справі №629/367/17 щодо припинення нарахувань з оплати з послугу опалення.
Скаржник вказує на те, що у 2011 році у належному йому нежитловому приміщенні за адресою: м.Кривий Ріг, пр.Південний, 26/26, було здійснено відключення від мережі централізованого теплопостачання діючим на той час виконавцем, тобто надавачем цієї послуги КПТС «Криворіжтепломережа». Відключення від мережі централізованого опалення здійснювалось шляхом демонтажу радіаторів опалення та теплоізоляції опалювальних стояків системи з метою унеможливлення опалення приміщення через них. Всі дозвільні документи щодо правомірності та технічної можливості для такого відключення були належним чином оформлені споживачем.
Скаржник зауважує, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2011р. у справі №8/5005/12234/2011 раніше укладений договір №5894 від 01.09.2008р. на відпуск теплової енергії до вищевказаного належного йому нежитлового приміщення з КПТМ «Криворіжтепломережа» було розірвано.
Таким чином, Скаржник зазначає на тому, що в належному йому приміщенні було відсутнє централізоване опалення, а тому Позивач технічно не міг надавати йому цю послугу. Ці обставини, на думку Скаржника, були Позивачу достеменно відомі, оскільки 18.11.2020р. та 08.12.2020 р. його представниками було складено відповідні акти. Крім того, Скаржник звертає увагу на те, що про відсутність у Скаржника на об`єкті централізованого опалення він неодноразово повідомляв Позивача листами від 01.05.2023р., 26.05.2023р., 12.07.2023 р.. 
Крім того, Скаржник вважає, що судом невірно застосовано Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018р. №315, оскільки, як зазначено в її назві, ця Методика стосується лише споживачів комунальних послуг, до яких він не відноситься, у зв`язку з відсутністю у нього системи централізованого опалення внаслідок чого отримання цієї послуги є технічно неможливим.
Скаржник також вважає, що висновок суду 1-ї інстанції про те, що відсутність у Скаржника документів на підтвердження відключення опалення є підставою вважати його опалювальним також не відповідає дійсності, оскільки односторонні акти представників Позивача від 18.11.2020р. та від 08.12.2020 р. є прямим і неспростованим доказом відсутності у Відповідача в приміщенні централізованого опалення, тобто відсутності об`єкту нарахування послуг як підстави для їх надання та оплати.
У відповіді на відзив на апеляційну скаргу, Скаржник зауважує на тому, що доводи відзиву на апеляційну скаргу будуються навколо питання законності чи незаконності відключення відповідача від системи централізованого опалення, що на думку Скаржника, не є підставою для стягнення грошових коштів, але ж предметом спору є стягнення Відповідачем грошових коштів за ненадану вказану послугу без укладення відповідного договору.
Таким чином, на думку Скаржника, посилання Позивача на Правила надання послуги з постачання теплової енергії та Правила користування тепловою енергією, а також на наявність процедури відключення споживачів від мережі централізованого опалення не стосується предмету спору.
Скаржник звертає увагу на те, що позивач не звертався до суду з позовом про спонукання відповідача вчинити певні дії, тобто укласти договір постачання цієї комунальної послуги, чого в дійсності не відбулось. Разом з тим, на думку Скаржника, фактичні обставини свідчать про те, що відключення належного йому нежитлового приміщення відбулося ще у 2011 році, коли постачальником цієї послуги був не Позивач, а інше комунальне підприємство - КПТМ «Криворіжтепломережа», тобто відсутні, як факт надання послуги, так і факт укладення відповідного договору з Позивачем, що виключає його обов`язок щодо її оплати.

5.      Узагальнений виклад позиції інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов до суду Позивач зазначає, що КПТМ «Криворіжтепломережа» вважає оскаржуване судове рішення обґрунтованим, законним та таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права тому просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.
В обгрунтування своїх заперечень, Позивач зазначає на тому, що суд першої інстанції належним чином оцінив всі докази та зробив правильний висновок, що Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження факту відключення від мереж централізованого опалення, а також законність такого відключення згідно наведеної вище процедури. Твердження Відповідача про те, що КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснено відключення приміщення №26 по просп. Південному, буд. 26 від мережі централізованого опалення спростовується фактичними обставинами справи, в тому числі фактами, зазначеними в рішенні Господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2011р. у справі № 8/5005/12234/2011.
Позивач вказує на те, що разом з позовною заявою, ним подано розрахунок спожитої теплової енергії, в якому зазначено теплове навантаження нежитлового приміщення Відповідача, кількість спожитої теплової енергії житловим будинком та безпосередньо нежитловим приміщенням ФОП Бухтіярової А.М., середньо-місячну температуру зовнішнього повітря, кількість діб в розрахунковому періоді. Будинок №26 по просп. Південний є багатоповерховим, опалення нежитлового іення, власником якого є відповідач, у зазначеному будинку здійснюється через внутрішньобудинкову систему опалення, система опалення нежитлововго приміщення відповідача є єдиною та невід`ємною частиною внутрішньобудинкових систем будинку, а отже відповідач фактично отримував теплову енергію для опалення приватного нежитлового приміщення.
Позивач вважає, що відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг між позивачем та відповідачем не може бути підставою для звільнення ФОП Бухтіярової А.М. від оплати послуг.

6.       Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судоіої справи між суддями від 19.03.2024р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Кощеєв І.М. (доповідач), судді – Чус О.В., Дармін М.О.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.03.2024р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи/копії матеріалів справи №904/107/24. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Бухтіярової Антоніни Михайлівни на рішення Господарського суду Дніпропетровської  області від 06.03.2024р. у справі № 904/107/24 відкладено до надходження матеріалів оскарження до суду апеляційної інстанції.
27.03.2024р. матеріали справи № 904/107/24 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.03.2024р. апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Бухтіярової Антоніни Михайлівни на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2024р. у справі № 904/107/24 залишено без руху, надавши апелянту строк для усунення недоліків.
12.04.2024р. на адресу Центрального апеляційного господарського суду від Фізичної особи-підприємця Бухтіярової Антоніни Михайлівни надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.
Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України, у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.
Ч. 13 ст. 8 ГПК України  визначено,  що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно   до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ч. 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного   провадження, з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Ч. 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають   розгляду в порядку спрощеного позовного провадження,  розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься  до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.04.2024 р. відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Бухтіярової Антоніни Михайлівни на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2024р.  у справі № 904/107/24, для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

7.       Встановлені судом обставини справи

Відповідно до інформаційної довідки №233166419 від 19.11.2020р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що власником нежитлового приміщення 26 за адресою: проспект Південний, буд. 26 в місті Кривий Ріг є Бухтіярова Антоніна Михайлівна.
Державне підприємство "Криворізька теплоцентраль" 16.03.2017р. перетворено у Публічне Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль", про що внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Відповідно до ч. 2 ст. 108 Цивільного кодексу України Публічне Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" є правонаступником Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль". У зв`язку з проведенням державної реєстрації змінено тип товариства з Публічного акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" на Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" про що 14.05.2018р. внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" є теплопостачальною організацією у розумінні Закону України "Про теплопостачання" як суб`єкт господарської діяльності, який має у користуванні теплогенеруюче обладнання та постачає теплову енергію населенню м. Кривого Рогу. Згідно з рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради № 343 від 12.10.2011р. «Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання від Комунального підприємства «Криворіжтепломережа» до Державного підприємства  «Криворізька теплоцентраль»  (копія рішення додається) до ДП  «Криворізька теплоцентраль»  передано об`єкти теплопостачання у Довгинцівському, Жовтневому (по новому Покровський), Інгулецькому та Саксаганському районах міста.
Таким чином, виконавцем послуги з постачання теплової енергії для будинку що знаходиться за адресою: проспект Південний, буд. 26 в місті Кривий Ріг є позивач - Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль".         
На виконання рішень Виконавчого комітету Криворізької міської ради "Про початок опалювального сезону 2013-2014 років" від 11.09.2013 р. №301, "Про закінчення опалювального сезону 2013-2014 років" від 12.03.2014 р. №74, "Про початок опалювального сезону 2014-2015 років" від  17.09.2014 р. № 292,  "Про закінчення опалювального сезону 2014-2015 років" від 11.03.2015 р. № 124, "Про початок опалювального сезону 2015-2016 років" від 09.09.2015 р. № 365, "Про закінчення опалювального сезону 2015-2016 років"  від 16.03.2016 р. № 125, "Про початок опалювального сезону 2016-2017 років" від 14.09.2016 р. №380, "Про  закінчення опалювального сезону 2016-2017 років" від 14.03.2017 р. № 118, "Про початок опалювального сезону 2017-2018  років" від  11.10.2017 р. № 433,  "Про закінчення опалювального сезону 2017-2018 років" від 14.03.2018 р. № 125, "Про початок опалювального сезону 2018-2019 років" від  12.09.2018 р. № 407, "Про закінчення опалювального сезону 2018-2019 років" від 13.03.2019 р. № 134, "Про початок опалювального сезону 2019-2020 років" від 18.09.2019 р. №448, "Про закінчення опалювального сезону 2019-2020 років" від 23.03.2020 р. №168, "Про початок опалювального сезону 2020-2021 років" від 16.09.2020 р. № 466, "Про закінчення опалювального сезону 2020-2021 років" від 17.03.2021р. № 119, позивач надавав послуги з теплопостачання у м. Кривому Розі на об`єкти теплопостачання у Довгинцівському, Жовтневому, Інгулецькому та Саксаганському районах міста.
Факт надання послуг з теплопостачання Акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" у будинку №26 по проспекту Південний у м. Кривому Розі у період з 07.10.2013р. по 14.04.2021р. підтверджується Актами подачі теплоносія та припинення подачі теплоносія за адресою: м. Кривий Ріг, проспект Південний, буд. 26: Акт від 07.10.2013 р. про подачу теплоносія в будівлю; Акт від 24.03.2014 р. про припинення подачі теплоносія в будівлю; Акт від 25.10.2014 р. про подачу теплоносія в будівлю; Акт від 13.04.2015 р. про припинення подачі теплоносія в будівлю; Акт від 21.10.2015р. про подачу теплоносія в будівлю; Акт від 07.04.2016р. про припинення подачі теплоносія в будівлю; Акт від 24.10.2016 р. про подачу теплоносія в будівлю; Акт від 25.03.2017 р. про припинення подачі теплоносія в будівлю; Акт від 02.11.2017 р. про подачу теплоносія в будівлю; Акт від 01.04.2018 р. про припинення подачі теплоносія в будівлю; Акт від 15.11.2018 р. про подачу теплоносія в будівлю; Акт від 08.04.2019р. про припинення подачі теплоносія в будівлю; Акт від 19.11.2019 р. про подачу теплоносія в будівлю; Акт від 15.04.2020 р. про припинення подачі теплоносія в будівлю; Акт від 10.11.2020р. про подачу теплоносія в будівлю; Акт від 14.04.2021р. про припинення подачі теплоносія в будівлю.
10.03.2021р. позивач звернувся до відповідача з листом за вих. №1413/30 з проханням укласти договір купівлі-продажу теплової енергії, як власнику приміщення за адресою: м. Кривий Ріг, проспект Південний, буд. 26, прим. 26.
Лист було направлено на адресу реєстрації відповідача: м. Кривий Ріг, проспект Південний, буд. 26.
Відповідач, ознайомившись із пропозицію щодо укладення договору, відмовив у підписанні вказаного договору.
Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань з оплати за спожиту теплову енергію за адресою: м. Кривий Ріг, проспект Південний, буд. 26, прим. 26, за період з 07.10.2013р. по 14.04.2021р., поставлено теплову енергію, на загальну суму 48 529,15 грн.. 
На підставі ст. 625 ЦК України, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати, у сумі 43  414 грн. 06 коп., за період з 01.12.2013р. по 22.12.2023р., а також 3% річних, в сумі 8143 грн. 53 коп., за період прострочення з 01.12.2013р. по 01.06.2021р. (за прострочення оплати за теплопостачання за період з лютого 2017р. по квітень 2021р.). 
Вищезазначені обставини і стали причиною виникнення спору.
      За  наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі.

8.     Оцінка аргументів учасників справи і  висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4). 
Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав. 
Предметом розгляду у даній справі є наявність або відсутність правових підстав для стягнення з Відповідача вартості наданих Позивачем послуг постачання теплової енергії та нарахованих Позивачем  трьох процентів річних та інфляційних втрат.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що   позивач виконав свої зобов`язання відносно надання послуги з постачання теплової енергії у заявлений спірний період, а відповідач зобов`язаний її сплатити. Разом з тим, суд послався на те, що строк позовної давності по заборгованості, за період з жовтня 2013 р. (строк оплати до 20.11.2013р.) по січень 2017 р. (строк оплати до 20.02.2017р.) сплив, а тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з відповідача, нарахованої позивачем за період з жовтня 2013р. по січень 2017р., зазначивши, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, за період з лютого 2017р. (строк оплати до 20.03.2017р.) по квітень 2021р., на суму 33 444,87 грн.. При цьому, з урахуванням позовної давності, про застосування якої зроблено відповідачем заяву, господарський суд дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення інфляційних втрат,  у розмірі 18 877,68 грн. та 3% річних, у розмірі 4 393,17 грн., за загальний період з 01.04.2017р. по 22.12.2023р. (за прострочення оплати за теплопостачання за період з лютого 2017 р. по квітень 2021р.). 
Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погоджується та зазначає наступне.
Оскаржуючи рішення  суду першої інстанції, Скаржник зазначив, що фактично теплопостачання у приміщення відповідача не здійснюється, через відсутніть централізованого теплопостачання у приміщення  26 по проспекту Південний, 26 у м. Кривому Розі, а отже, відсутні підстави для задоволення позову.
Проте, апеляційний господарський суд такі посилання Скаржника відхиляє, як необгрунтовані, з огляду на наступне.
В період 2005 - 2019 років процедура відключення споживачів від мереж централізованого  опалення та  постачання гарячої води регламентувалась Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого  опалення та  постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого  теплопостачанню  (надалі - Порядок), затвердженим  Наказом Міністерства будівництва, архітектури  та  житлово-комунального господарства України від 22.11.2005р. №4.
Згідно Порядку виконкомом Криворізької міської ради було ухвалено рішення віз 08.02.2006р. №90 "Про створення комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого  опалення та  постачання гарячої води", яким створено комісій для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого  опалення  гарячого водопостачання (надалі - Комісія).
До  створення Комісії дозволи на відключення споживачів від мереж централізованого  опалення та  постачання гарячої води надавалися управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Криворізької міської ради у вигляді листів.
Відповідно  до  вимог Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів  та  органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств і організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого  Наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012р. №578/5, листування з заявником зберігається і більше 3 років.
Взаємовідносини між теплопостачальною організацію  та  споживачем теплової енергії,  в тому числі з  питань відключення від мереж постачання гарячої води  та  опломбування  запірних  вентилів,  регламентуються  Правилами  надання послуг  зцентралізованого  опалення,  постачання  холодної  та  гарячої  води  і  водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630.
Згідно з п. 25 Правил від 21.07.2005р. № 630, відключення від мереж централізованого  опалення  і постачання гарячої води (далі - ЦО і ПГВ) житлового будинку при відмові споживачів від цих послуг проводиться відповідно  до  Порядку № 4 від 22.11.2005р.  та  передбачає виконання певних обов`язкових процедур.
Порядком від 22.11.2005р. № 4 встановлено, для вирішення питання відключення від мережі централізованого  опалення,  власник (власники) житлового будинку повинен звернутися  до  постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж центрального  опалення  і гарячого водопостачання з письмовою заявою.
Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляються протоколом. У разі незгоди заявника з відмовою спір вирішується в судовому порядку. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій,  до  яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного)  теплопостачання  і відокремлення від мережі централізованого  опалення.
Проект індивідуального (автономного)  теплопостачання  і відокремлення від мережі централізованого  опалення  виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на  підключення  будинку  до  зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньобудинкової мережі централізованого  опалення  виконується монтажною організацією, яка реалізує проект.
По закінченні робіт складається акт про відключення від мережі централізованого  опалення  і подається заявником  до  комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого  теплопостачання.
До  того ж, внесені у Порядок від 22.11.2005р. № 4 зміни  наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 169 від 06.11.2007р.  унеможливлюють відключення від мереж централізованого  опалення  окремих приміщень у житлових будинках.
Таким чином, при відключенні від мереж централізованого опалення у споживача має бути законодавчо визначений пакет документів, а саме: 1) Рішення постійнодіючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади про надання дозволу на відключення, яке оформлене протоколом. 2) Погоджений з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж, проект індивідуального опалення. 3) Затверджений постійнодіючою міжвідомчою комісією, створеною органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади акт про відключення від мереж централізованого опалення. 
В матеріалах справи відсутній пакет документів від відповідача, необхідних при відключенні від мереж централізованого  опалення. 
З переліку переданих споживачів від КТПМ «Криворіжтепломережа» до Позивача вбачається, що даний перелік споживачів містить адреси житлових/нежитлових приміщень, до яких здійснюється постачання теплової енергії.
Так, у вказаному переліку  переданих споживачів наявне нежитлове приміщення №26 в буд. 26 по просп. Південний, з тепловим навантаженням 0,0051 Гкал/год, що свідчить про наявність у нежитловому приміщенні Відповідача опалювальних приладів та підтверджує факт споживання теплової енергії.
Будь-які документи про відключення Відповідача від мережі централізованого опалення від КПТМ «Криворіжтепломережа» Позивачеві не надходили.
На  підтвердження відсутності теплопостачання відповідачем надано копії актів від 18.11.2020р. та від 08.12.2020р., складених за участю працівників Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" та Фізичної особи-підприємця Бухтіярової Антоніни Михайлівни.
Проте, як вірно встановлено судом першої інстанції в даних актах зафіксовано самовільне втручання в діючу систему теплопостачання, яке призводить до порушення теплового балансу житлового будинку та пропонується відновити систему центрального опалення згідно проекту теплового будинку. 
Будь-яких документів, які б підтверджували законність такого втручання в систему централізованого  опалення матеріали справи не містять, а надані Відповідачем документи жодним чином не підтверджують позицію Скаржника та відсутність системи централізованого постачання теплової енергії  в нежитловому приміщенні.
Отже, Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження факту відключення від мереж централізованого опалення, а також законність такого відключення згідно наведеної вище процедури. 
Водночас, єдиною підставою для зняття з обліку та припинення відповідних нарахувань є акт про відключення, який після закінчення робіт подається відповідній комісії для затвердження. 
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладених у постановах від 19 вересня 2019 року у справі №629/367/17, від 25.03.2019 у справі №576/2554/14-ц, від 25.07.2019 у справі №361/5676/15-ц про те, що самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання.
Самовільне відключення споживачів від мережі централізованого опалення з порушенням установленого законодавством порядку не припиняє статусу такого суб`єкта як споживача відповідних комунальних послуг, не звільняє його від необхідності укладення договору на постачання таких послуг та обов`язку щодо оплати відповідних послуг, і така правова позиція Верховного Суду викладена у постановах від 16.10.2019 р. у справі № 703/69/16-ц; від 11.09.2019 р. у справі № 456/2222/16-ц; від 19.09.2019 р. у справі №  629/367/17;  від 25.09.2019 р. у справі № 522/401/15-ц, від 14.04.2020р. у справі № 908/1349/19. Такі висновки враховуються колегією суддів відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ч.4 ст. 236 ГПК України.
Відповідно до п. п. 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 (на час подіі), споживач має право відмовитися від надання послуг центрального опалення, постачання гарячої води і водовідведення. Відключення споживача від мереж ЦО і ГВП здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.
Отже, припинення теплопостачання споживача поза межами дозвільної процедури, не припиняє нарахування оплати спожитих послуг, абонентної плати або інших послуг, надання яких пов`язане з функціонуванням системи теплопостачання та опосередковано впливає на процес надання послуг з теплопостачання окремому споживачу.
В матеріалах справи відсутні докази дотримання дозвільних процедур на вчинення відповідних дій, акт про від`єднання від мережі теплопостачання тощо. Отже, колегія суддів вважає правомірним нарахування позивачем плати за приєднане теплове навантаження.
Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання".
Нежитлове приміщення відповідача є невід`ємною частиною житлового будинку. Об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку і житлових, і нежитлових приміщень. Тепло поширюється всередині будинку від усіх елементів системи опалення, від кожної її ділянки, і поширюється по всіх приміщеннях, незалежно від наявності або відсутності в конкретному приміщенні окремих елементів системи опалення. Теплоносій на вказаний будинок подається у повному обсязі для забезпечення нормативної температури внутрішнього повітря як в житлових, так і в нежитлових приміщеннях будинку. Відсутність окремих елементів системи опалення в приміщенні не свідчить про те, що теплова енергія не споживається. Вказане приміщення не підпадає під термін неопалювальне приміщення.
Відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018р. № 315 (далі Методика) встановлюється порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахункового у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг.
Обсяг спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлі та нежитлових приміщень визначається за показаннями вузла комерційного обліку.
Нежитлове приміщення відповідача є невід`ємною частиною будинку.
Враховуючи знаходження належного відповідачу приміщення в будівлі з внутрішньобудинковою системою теплопостачання, відсутність документів на підтвердження відключення від мережі опалення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірне приміщення є опалювальними.
Об`єктом теплопостачання є будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку: нежитлових приміщень. Тепло поширюється всередині будинку від усіх елементів системи опалення, від кожної її ділянки, і поширюється по всіх приміщеннях, незалежно від наявності або відсутності в конкретному приміщенні окремих елементів системи опалення. Теплоносій на вказаний будинок подається у повному обсязі для забезпечення нормативної температури внутрішнього повітря як в житлових, так і в нежитлових приміщеннях будинку.
Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг.
Розподіл між споживачами загального обсягу спожитої комунальної послуги у будівлі/будинку за відповідний розрахунковий період (далі - розподіл) здійснюється з урахуванням показань вузлів комерційного та розподільного обліку (теплолічильників, лічильників холодної води, лічильників гарячої води), установлених як у приміщеннях, так і за їх межами, або приладів-розподілювачів теплової енергії, установлених на опалювальних Приладах опалюваних приміщень, а в окремих випадках - розрахунково.
Розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень здійснюється відповідно до Розділу III Методики.
Розподілу підлягають обсяги спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення у відповідності до складових формул 1, 2, наведених у п. 2 р. II цієї Методики, залежно від категорії приміщення, надання йому комунальної послуги з постачання теплової енергії на опалення, наявності/відсутності та типу приладів розподільного обліку теплової енергії, дотримання температури повітря в опалюваному приміщенні в нормативно допустимому діапазоні, наявності/відсутності приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі/будинку.
Відповідно до п. 18 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" від 21.07.2005р. № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.
З огляду на те, що у спірний період відповідач фактично споживав житлово-комунальні послуги, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач повинен був здійснювати оплату за спожиті послуги не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяцем, тож починаючи з 21 числа кожного місяця наступного за розрахунковим відбулося прострочення виконання грошового зобов`язання.
У цьому зв`язку колегія суддів підтримує висновок господарського суду, що докази на підтвердження правомірності вимог позивача щодо стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію  є  більш вірогідними, ніж докази надані на їх спростування.
Посилання Скаржника на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2011р. у справі №8/5005/12234/2011 колегія суддів до уваги не приймає, оскільки з тексту вказаного судового рішення вбачається, що позовна заява була подана ОСОБА_1 до Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа», про розірвання договору № 5894 від 01.09.2008р., на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання і пара. 
Зокрема, в описовій частині судового рішення зазначається: «... 08.06.2011 року позивач звернувся до відповідача з заявою від 07.06.2011р. згідно до п. 6.1. договору про розірвання договору № 5894 від 01.09.2008р. та відповідно припинити та відключити приміщення магазину по проспекту Південний, 26/26 від системи центрального постачання, поки не має опалювального сезону. На що отримав відповідь від відповідача, що на підставі нормативних документів: «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. за № 630 та наказу Мінбуду України від 22.11.2005р. № 4 «Про затвердження Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання» прохання про відключення нежитлового приміщення та розірвання договору відхилено.
Позивач повторно звернувся у листопаді 2011 року з листом до відповідача про розірвання договору з тих підстав, що строк договору оренди на підставі якого він знаходився у приміщенні магазину скінчився 01.11.2011 року. Відповідач на лист позивача відповіді не надав.
Також підставами для розірвання договору, позивач зазначає, що нежитлове приміщення магазину вже не орендується, а належить іншому суб`єкту господарювання, хоча вони й знаходяться у родинних стосунках, але позивач вже не являється споживачем теплової енергії та бажає врегулювати це питання. Позивач вважає, що посилання в відповідача у своєму листі на нормативні документи, що регламентують порядок відключення від системи центрального опалення, не забороняють розірвання договору між двома сторонами, тому є безпідставною відмова в розірванні договору № 5894 зі сторони відповідача, при тому що позивач не є вже фактичним спожива чем послуг з надання теплової енергії...»
Приймаючи рішення по справі №8/5005/12234/2011 суд зазначив наступне: «. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що позивач вже не користується приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, заборгованості перед відповідачем за отриману теплову енергію за договором не має, у матеріалах справи міститься заява позивача про розірвання договору, яка отримана відповідачем, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.».
Отже, з вказаного рішення вбачається, що договірні відносини між ОСОБА_1 та КПТМ «Криворіжтепломережа» були припинені у 2011 році у зв`язку з тим, що вказана особа не була ні власником, ні користувачем нежитлового приміщення. І ОСОБА_1 в своїх позовних вимогах просив суд розірвати договір саме на цій підставі. 
Більш того, з тексту вказаного судового рішення вбачається, що КПТМ «Криворіжтепломережа» відмовило споживачеві у розірванні договору на відпуск теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання і пара та у відповіді посилалося наказу Мінбуду України від 22.11.2005р. № 4 «Про затвердження Порядку відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання». 
Отже, твердження Скаржника про те, що КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснено відключення приміщення №26 по просп. Південному, буд. 26 від мережі централізованого опалення спростовується фактичними обставинами справи, в тому числі фактами, зазначеними в рішенні Господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2011 у справі № 8/5005/12234/2011.
Водночас, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи Скаржника про те, що Відповідач не є споживачем послуги з постачання теплової енергії, оскільки з нею не укладено договір та про недоведення факту надання цієї послуги саме до його приміщення, а не на будинок в цілому, оскільки вони суперечать приписам чинного законодавства. 
Так, в розумінні Закону України «Про теплопостачання» та Правил користування тепловою енергією № 1198, споживачем теплової енергії є фізична особа, яка є власником будівлі (орендодавцем) або суб`єктом підприємницької діяльності або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору.
Відповідно до Закону України "Про теплопостачання", теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.
Пунктом 4 Правил встановлено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. У разі викупу частини приміщень в окремо розташованому будинку теплопостачальна організація укладає договір з кожним власником (п. 5 Правил).
Серед основних обов`язків споживача є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії, додержання вимог договору та нормативно - правових актів.
Згідно з п. 14 Правил споживач зобов`язаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання, а відповідно до приписів п. 23 Правил розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. Споживач теплової енергії зобов`язаний дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил (ст. 40 Правил).
Матеріали справи містять розрахунок спожитої теплової енергії, в якому зазначено теплове навантаження нежитлового приміщення Відповідача, кількість спожитої теплової енергії житловим будинком та безпосередньо нежитловим приміщенням ФОП Бухтіярової А.М., середньо-місячну температуру зовнішнього повітря, кількість діб в розрахунковому періоді.
Будинок №26 по просп. Південний є багатоповерховим, опалення нежитлового приміщення, власником якого є відповідач, у зазначеному будинку здійснюється через внутрішньобудинкову систему опалення, система опалення нежитлового приміщення відповідача є єдиною та невід`ємною частиною внутрішньобудинкових систембудинку, а отже, відповідач фактично отримував теплову енергію для опалення приватного нежитлового приміщення.
Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Вказаною статтею встановлено презумпцію обов`язку власника нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна.
Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Вказана позиція є усталеною та викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019р. у справі № 922/4239/16, Верховного Суду від 09.06.2021р. у справі №3037554/16-ц,  від 21.08.2019р. у справі № 922/4239/16, від 25.09.2019р. у справі № 522/401/15-ц, від 10.12.2018р. у справі № 638/11034/15-ц та від 26.04.2018р. у справі № 904/6293/17.
Отже, Скаржник має зобов`язання перед позивачем по оплаті послуг за централізоване опалення, як власник приміщення.
Інші доводи скаржника  не спростовують висновків суду першої інстанції  та  не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.
Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що висновки суду      першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.
Викладені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування    рішення   місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні Скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги Відповідача.

9.      Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).
Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.
За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до     ст. 276 ГПК України,    суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін,     якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального     і      процесуального права.
З огляду на усе вищевикладене, судова колегія апеляційного суду вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та такими, що не спростовують обґрунтованих висновків суду першої інстанції, а оскаржуване рішення таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від від 06.03.2024р. у справі № 904/107/24 відсутні.

10.    Судові витрати.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -  
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Бухтіярової Антоніни Михайлівни – залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2024р. у справі № 904/107/24 - залишити без змін.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на Апелянта – Фізичну особу-підприємця Бухтіярову Антоніну Михайлівну.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст.ст. 286-289 ГПК України.
          
Головуючий суддя                                                                      І.М. Кощеєв

Суддя                                                                                           О.В. Чус

  Суддя                                                                                 М.О. Дармін