ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 липня 2024 року	Львів	Справа № 500/4228/20 пров. № А/857/9812/24	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                          Ільчишин Н.В., 
суддів                                                             Шевчук С.М., Кухтея Р.В.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2024 року (головуючого судді Мандзія О.П., ухвалену у письмовому провадженні в м. Тернополі повний текст ухвали складено 04.04.2024) у справі №500/4228/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 22.12.2020 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.02.2021, яке 11.03.2021 набрало законної сили, позов задоволено частково. 
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 допущено в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, заміну позивача ОСОБА_1 на його правонаступника – ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
На виконання судового рішення 15.04.2021 видано виконавчий лист. 
20.03.2024 на адресу Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла заява Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. 
Оскаржуваною ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2024 року відмовлено в задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подало апеляційну скаргу, яка мотивована тим, що оскаржувана ухвала постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове судове рішення, яким визнати виконавчий лист №500/4228/20 від 15.04.2021 таким, що не підлягає виконанню.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржувану ухвалу суду залишити без змін, вважаючи її законною та обґрунтованою.
Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2024 призначено апеляційний розгляд в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.
Судом на підставі матеріалів справи встановлено, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.02.2021, яке 11.03.2021 набрало законної сили, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо виплати з 13.01.2020 ОСОБА_1 пенсії максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснювати з 13.01.2020 року виплату ОСОБА_1 пенсії без обмеження максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 13.01.2020.
Відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_2 від 04.03.2021 ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 допущено в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, заміну позивача ОСОБА_1 на його правонаступника – ОСОБА_2 .  
На виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.02.2021 у справі №500/4228/20, 15.04.2021 видано виконавчий лист. 
Приймаючи оскаржуване судове рішення у цій справі, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для визнання виконавчого документа №500/4228/20, виданого 15.04.2021 Тернопільським окружним адміністративним судом.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду з огляду на наступні обставини.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. 
Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
За приписами частин 1-4 статті 372 КАС України, у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.
Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.
Виконання судового рішення може бути зупинене у випадках, визначених цим Кодексом.
Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Статтею 373 КАС України встановлено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Згідно з частинами 1, 2 статті 374 КАС України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Верховний Суд у постанові від 05.11.2020 (справа №752/2391/17 (2а-14/09)), з урахуванням узагальнення судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" від 25.09.2015, дійшов висновку, що наведені в ст.374 КАС України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові і процесуально-правові. До матеріальних підстав відносяться випадки відсутності обов`язку боржника через його припинення, добровільне виконання боржником поза межами виконавчого провадження чи іншою особою. Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: - видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); - коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; - видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; - помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; - видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; - пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
Під іншими причинами слід розуміти випадки, коли в апеляційному чи касаційному порядку або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами скасовано чи змінено рішення суду, а виконавчий лист ще не виконаний.
Згідно з висновком викладеним у постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №819/523/16, однією з підстав для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконання є його добровільне виконання.
Апелянт вважає, що його обов`язок перерахувати і виплатити пенсію ОСОБА_1 з 02.03.2021 припинився у зв`язку з його смертю, а відповідно цей обов`язок відсутній і перед ОСОБА_2 , як правонаступником померлого ОСОБА_1 .
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що ухвала Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.03.2021, якою допущено в справі №500/4228/20, заміну позивача ОСОБА_1 на його правонаступника – ОСОБА_2 набрала законної сили 29.03.2021.
Доказів оскарження боржником вказаної ухвали Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 не надано до апеляційного суду. 
Водночас рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.02.2021 у справі №500/4228/20 набрало законної сили 11.03.2021 та підлягало виконанню боржником. Виконавчий лист в цій справі видано 15.04.2021.
Суд зазначає, що заявником не вказано підстав, передбачених статтею 374 КАС України для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, заявник не довів належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами наявність матеріально-правових або процесуально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Також судом не встановлено інших причин, які б давали суду правові підстави для визнання виконавчого листа, таким, що не підлягає виконанню.
Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання виконавчого документа №500/4228/20, виданого 15.04.2021 Тернопільським окружним адміністративним судом, таким, що не підлягає виконанню на підставі положень частини 2 статті 374 КАС України адже ухвала Тернопільського окружного адміністративного суду від 29.03.2021, якою допущено в справі №500/4228/20, заміну позивача ОСОБА_1 на його правонаступника – ОСОБА_2 набрала законної сили 29.03.2021, відповідно в задоволенні заяви апелянта відмовлено правомірно, судом першої інстанції дотримано норм процесуального законодавства та вірно встановлено обставини, які мають значення для прийняття рішення, а тому немає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції у справі, за таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. 
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судові витрати на підставі статті 139 КАС України не стягуються.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328, 372, 374 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області – залишити без задоволення.
Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2024 року у справі №500/4228/20 – залишити без замін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів, шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги.

                  Головуючий суддя                                        Н.В. Ільчишин

                  Судді                                                              С.М. Шевчук

                                                                                          Р.В. Кухтей

Повний текст постанови складено і підписано 22.07.2024