ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/11974/23  Номер провадження 22-ц/814/2396/24	Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н.В.  Доповідач ап. інст. Лобов О. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Лобов О.А.
судді: Дорош А.І., Триголов В.М.
за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Полтави цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Оніпченка Віталія Вікторовича, представника ОСОБА_1 , на ухвалу судді Октябрського районного суду м. Полтави від 15 квітня 2024 року (час ухвалення судового рішення та дата виготовлення повного текста судового рішення не зазначені) у справі за заявою адвоката Оніпченка Віталія Вікторовича, представника ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Орган опіки в піклування виконавчого комітету Шевченківської у місті Полтаві ради, про встановлення факту перебування на утриманні.
       Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в:

У грудні 2023 року адвокат Оніпченко В.В., представник ОСОБА_1 , звернувся до суду з вказаною заявою, просив встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утриманні ОСОБА_3 . 
В обгрунтування заяви вказував, що ОСОБА_3 має статус учасника бойових дій, однак не являється біологічним батьком ОСОБА_1 , тому встановлення відповідного факту є необхідним для розповсюдження на неповнолітнього ОСОБА_1 соціальних пільг, гарантій та компенсацій, наданих ЗУ «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 15 квітня 2024 року заяву адвоката Оніпченка  Віталія Вікторовича,  представника ОСОБА_1 , про встановлення факту перебування на утриманні залишено без розгляду на підставі ч.4 ст.315 ЦПК України.

В апеляційній скарзі адвокат Оніпченко В.В., представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу судді суду першої інстанції, справу повернути до місцевого суду для продовження розгляду.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги повторно наведені факти і доводи заяви та звертається увага суду, що встановлення факту необхідне дитині лише для отримання соціальних пільг, гарантій та компенсацій, наданих ЗУ «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей», і під час розгляду справи судом першої інстанції жодних заперечень від заінтересованих осіб не надходило.

Відзив на апеляційну скаргу судом не отриманий.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав:
Відповідно п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права. 
Як убачається з матеріалів справи, біологічними батьками ОСОБА_1 2008 р.н., є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.12 зворот)
Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 07.06.2017, ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 07.06.2017 та змінила прізвище на « ОСОБА_5 » (а.с.7 зворот)
19.06.2019 шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.8)
13 липня 2022 року ОСОБА_2 зареєструвала шлюб із ОСОБА_3 ( а.с.12)
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 ОСОБА_4 помер у віці 43 років, про що 06.11.2023 складено відповідний актовий запис № 1954 (а.с.17)
Як вбачається з довідки в/ч НОМЕР_3 від 24.10.2023 № 380, солдат ОСОБА_3 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 з 26.03.2022 (а.с.13 зворот)
Залишаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення факту, про який просить заявник, пов`язане з наступним вирішенням спору про право, а тому під час розгляду справи виявлений спір про право, який не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з таких міркувань.
Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Пунктом 5 частини 2 ст. 293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
За змістом ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
Згідно із ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. 
Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення:
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Такий правовий висновок міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18, від 08 листопада 2019 року у справі № 161/853/19, від 27 березня 2019 року у справі № 569/7589/17.
Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частинах першій та другій статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.
Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).
Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.
Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. 
Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.
У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим конкретною статтею про зміст заяви.
Згідно з ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою.
В обґрунтування вимоги про встановлення юридичного факта заявник вказує, що йому необхідно встановити факт перебування на утриманні ОСОБА_3 для отримання ним як неповнолітнім соціальних пільг, гарантій та компенсацій, наданих ЗУ «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку зі смертю його біологічного батька, що не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Таким чином, висновок судді місцевого суду про наявність спору про право (судом навіть не зазначено, який саме спір, про яке право і між ким) є помилковим, тому ухвала судді суду першої інстанції підлягає скасуванню, а матеріали заяви - поверненню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.367, п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвоката Оніпченка Віталія Вікторовича, представника ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу судді Октябрського районного суду м. Полтави від 15 квітня 2024 року скасувати, матеріали заяви  адвоката Оніпченка Віталія Вікторовича, представника ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Орган опіки в піклування виконавчого комітету Шевченківської у місті Полтаві ради, про встановлення факту перебування на утриманні, повернути до Октябрського районного суду м. Полтави для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 24 липня 2024 року

Головуючий суддя О. А.Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов