ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

Єдиний унікальний номер 634/313/22
Номер провадження 22-ц/818/1439/24

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2024 року                                                 м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді - Мальованого Ю.М.,
суддів – Маміної О.В., Пилипчук Н.П., 
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 17 січня 2024 року в складі судді Єрьоміної О.В. у справі № 634/313/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.
В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 грудня 2012 року по 27 січня 2016 року, від якого мають спільну дитину – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина є інвалідом з діагнозом: дитячий церебральний параліч, подвійна геміплегія, затримка психомоторного та мовного розвитку, GMFCS V; також є супутні діагнози: локалізована симптоматична епілепсія та епілептичні синдроми з комплексними парціальними нападами, симптоматична фокальна епілепсія, спастична квадриплегія. 
З січня 2019 року малолітня дитина проживає разом з батьком на його повному матеріальному утриманні. Мати не приймає участі у житті, вихованні чи матеріальному забезпеченні сина. Дитина потребує постійного догляду, що позбавляє можливості позивача повноцінно працювати та в повній мірі забезпечувати не лише дитину, а ще й власні потреби, тобто основний тягар утримання дитини припадає на позивача. Відповідач же з кінця 2018 року жодного разу ні особисто, ні телефонним зв`язком не поцікавилася своєю дитиною.
З урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь на утримання дитини щомісячно до досягнення нею повноліття аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 4000, 00 грн, а також всі понесені судові витрати (2000,00 грн витрати на правничу допомогу, 300,00 грн витрати на ксерокс та поштові витрати).
У листопаді 2023 року представник ОСОБА_2 адвокат Маркова Ю.В. надала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначала, що станом на день розгляду справи матеріальне становище відповідача позбавляє можливості останню сплачувати аліменти у розмірі 4 000,00 грн, адже фактично отримувана нею заробітна плата із вирахуванням податків та військового збору складає 5 626,00 грн. Таким чином, якщо стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини у розмірі 4 000,00 грн щомісячно, на проживання останньої залишається 1 626,00 грн, що в свою чергу є менше, ніж розмір прожиткового мінімуму на одну особу, встановлену ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2023 рік».
Просила позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина, ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 грн щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до настання повноліття дитини. Також просила відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення понесених судових витрат. 
Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 17 січня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі - 2500,00 грн, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 жовтня 2022 року до досягнення дитиною повноліття.
Допущено негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.
Стягнуто з відповідача на користь держави судові витрати у розмірі 620,25 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 2300,00 грн.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 – ОСОБА_3 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі аналогічні доводам, наведеним у позовній заяві. Зазначала, що всі останні п`ять років позивач самостійно матеріально утримує дитину, яка потребує постійного додаткового догляду. При ухваленні судового рішення потрібно брати до уваги, що при визначенні розміру аліментів на ОСОБА_4 , слід враховувати не тільки загальновідомі обставини про щоденну потребу дитини, а й ті обставини, які є життєво необхідними, у зв`язку з його тяжкою хворобою.
Також, відповідач вказує, що у зв`язку з хворобою дитини - інваліда щомісячні витрати на нього становлять 15 150, 00 грн, згідно діючого законодавства батьки повинні утримувати своїх дітей до повноліття, а відповідач просить стягнути навіть не половину суми, необхідної для життя і потреб дитини, а лише частину у розмірі 4 000,00 грн.
Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 17 січня 2024 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.
Суд апеляційної інстанції, за результатами розгляду апеляційної скарги, має право  залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Визначаючи розмір аліментів на малолітню дитину, які підлягають стягненню з відповідача, суд першої інстанції виходив із наступного. Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено прожитковий мінімум працездатних осіб – 3 028,00 грн. Отже, у 2024 році вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості для працездатної особи законодавцем визначена у розмірі 3 028,00 грн.
Враховуючи викладене, суд вирішив, що для забезпечення виправданих (дійсних) потреб малолітнього ОСОБА_4 , з урахуванням вад здоров`я, які супроводжують дитину з народження, для забезпечення його гармонійного розвитку, виходячи із матеріального становища відповідача, визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500, 00 грн., з чим погоджується судова колегія.
Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 22 грудня 2012 року по 27 січня 2016 року, від якого мають спільну дитину – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Із висновку з медичної карти стаціонарного хворого № 1281/2 від 20 червня 2022 року вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має діагноз : спастична квадриплегія, дитячий церебральний параліч, подвійна геіміплегія, затримка психомоторного та мовного розвитку, GMFCS V, також має супутні діагнози: локалізована (фокальна) (парціальна) симптоматична епілепсія та епілептичні синдроми з комплексними парціальними нападами, симптоматична фокальна епілепсія, клінічна ремісія. Позивачем щомісячно з урахуванням вад здоров`я дитини проводяться витрати, зокрема, на придбання підгузків, лікарських препаратів та сумішей, тощо.
Рішенням комісії з питань захисту прав дитини при Сахновщинській РДА Харківської області від 15 січня 2019 року постійне місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визначено з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Із інформації VIC-MEDИК, вбачається, що ОСОБА_2 працює на посаді фельдшера-лаборанта з 01 листопада 2022 року по теперішній час. Щомісячний оклад у 2022 -2023 роках складає 7 000,00 грн. 
Матеріальний стан матері, хоча і за положеннями статті 182 СК України не впливає на визначення розміру аліментів, які підлягають присудженню, проте з огляду на рівні права батьків з утримання дитини повинен враховуватися судом.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№2) від 27 листопада 1992 року, №250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
За змістом ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч. 1, 2 ст. 181 СК України).
Відповідно до ч. 1-2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
При визначенні розміру аліментів відповідно до ч. 1ст. 182 СК України суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно положень ч. 2, 3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Відповідно до роз`яснень, наданих у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць складає 3028,00 грн., а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років 2563,00 грн; дітей віком від 6 до 18 років 3196,00 грн.
Визначений судом першої інстанції розмір аліментів на переконання колегії суддів дозволить зберегти баланс між потребами дитини та потребами відповідача.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у частині 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що позивач не позбавлений права звернутись з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину, якщо дитина має хронічні захворювання, потребує постійного лікування, специфічного догляду.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.
Відповідно до положень статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 17 січня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 16 вересня 2024 року 

Головуючий                                                                        Ю.М. Мальований

Судді                                                 О.В.Маміна   

    Н.П.Пилипчук