УХВАЛА
 
15 липня 2024 року
м. Київ
 
справа № 754/2471/20
провадження № 61-8858ск24
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09 травня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація», третя особа - ОСОБА_2 , про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитного договору, договору поруки та
ВСТАНОВИВ :
У лютому 2020 року   ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати недійсним з моменту укладення договір поруки від 18 липня 2007 року № 132, укладений між ним та Акціонерним банком «Факторіал-Банк» (далі - АБ «Факторіал-Банк»), правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація» (далі - ТОВ «ФК «Інновація») та кредитний договір від 18 липня 2007 року № 132-В/05, укладений між ОСОБА_2 та АБ «Факторіал-Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Інновація».
Вказував, що 18 липня 2007 року між ОСОБА_2 та АБ «Факторіал-Банк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Інновація», було укладено кредитний договір № 132-В/05, який підписаний сторонами із визначенням його змісту на основі стандартної форми, запропонованої банком для будь-яких клієнтів-фізичних осіб.
Згідно умов кредитного договору ОСОБА_2 повинні були бути надані кредитні кошти у розмірі 50 000,00 дол. США строком погашення до 18 липня 2012 року зі сплатою 
13 % річних за користування кредитними коштами. 
18 липня 2007 року між ним та АБ «Факторіал-Банк» укладено договір поруки 
№ 132.
Зазначав, що порядок видачі та погашення кредиту не відповідає вимогам законодавства України та Інструкції про касові операції в банках України. 
Кредитний договір та договір поруки було підписано під впливом обману з боку банку, а сторонами не узгоджено всіх істотних умов договору, оскільки узгоджені в договорі розміри відсоткової ставки за кредитом не відповідають фактично встановленим у договорі розмірам. 
Перед укладанням договору банк навмисно ввів його в оману через свідомо не надану інформацію, яку повинен був надати перед укладанням правочинів для всебічного і повного ознайомлення з умовами кредитування, ціною, способами розрахунку, перевагами та недоліками існуючих на час укладення договору схем кредитування та інше. Приховання під час укладення кредитного договору банком від нього повної та об`єктивної інформації щодо реальної відсоткової ставки, що приводить до збільшення абсолютного значення подорожчання кредиту, та кінцевої загальної суми кредиту, яку він сплатив би банкові - є беззаперечним обманом з боку банку.
09 травня 2023 року рішенням Деснянського районного суду м. Києва в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
04 жовтня 2023 року постановою Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09 травня 2023 року залишено без змін. 
19 червня 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Деснянського районного суду 
м. Києва від 09 травня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 04 жовтня 2023 року, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження з посиланням на те, що вперше касаційну скаргу, яку повернуто 
20 лютого 2024 року ухвалою Верховного Суду, подано заявником в межах строку на касаційне оскарження. Отримавши ухвалу про повернення його касаційної скарги, він в найкоротший строк звернувся вдруге з касаційною скаргою, яка ухвалою Верховного Суду від 17 травня 2024 року повернута заявнику. 
Згідно з положеннями частин першої та другої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що 08 листопада 2023 року ОСОБА_1 вперше звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09 травня 
2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року.
20 лютого 2024 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу ОСОБА_1 повернуто через відсутність у касаційній скарзі зазначення підстав касаційного оскарження, передбачених статтею 389 ЦПК України.
Вказану ухвалу отримано заявником 10 травня 2024 року.
10 травня 2024 року ОСОБА_1 вдруге звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Деснянського районного суду м. Києва 
від 09 травня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 04 жовтня 2024 року.
17 травня 2024 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу заявника повернуто через відсутність у касаційній скарзі зазначення підстав касаційного оскарження, передбачених статтею 389 ЦПК України.
Вказану ухвалу отримано заявником 15 червня 2024 року.
У висновку Верховного Суду в постанові від 24 липня 2023 року у справі № 200/3692/21 (провадження № К/990/17155/23) зазначено, що процесуальний строк, зокрема строк на апеляційне оскарження, у разі повторного подання апеляційної скарги може бути поновлено у випадку дотримання одночасно таких умов:
- первісне звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою відбулось у межах передбаченого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження;
- повторне подання апеляційної скарги відбулось в межах строку апеляційного оскарження, встановленого процесуальним законом, або упродовж розумного строку після отримання копії відповідної ухвали суду про повернення первісної скарги, без невиправданих затримок і зайвих зволікань;
- скаржником продемонстровано добросовісне ставлення до реалізації ним права на апеляційне оскарження й вжито усіх можливих та залежних від нього заходів з метою усунення недоліків апеляційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої апеляційної скарги, і такі недоліки фактично усунуті станом на момент повторного звернення з апеляційною скаргою;
- доведено, що повернення попередньо поданих апеляційних скарг відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення, і які обумовлені наявністю об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду апеляційної інстанції, й не могли бути усунуті скаржником;
- наявність таких обставин підтверджено належними і допустимими доказами.
З урахуванням дати прийняття оскаржуваного судового рішення, дати звернення з касаційною скаргою вперше і вдруге, та того, що, звертаючись втретє з касаційною скаргою, заявник не зволікав, пропущений строк на касаційне оскарження має бути поновлений, як такий, що пропущений з поважних причин відповідно до статті 390 ЦПК України.
Касаційна скарга подана у строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанови суду апеляційної інстанції є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
На обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження судових рішень за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України особа, яка подала касаційну скаргу, послалася на те, що суд апеляційної інстанції не врахував правові висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі № 463/5896/14-ц, від 04 червня 2019 року в справі 
№ 916/3156/17, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження за пунктом 4 частини третьої статті 411 ЦПК України, заявник вказує, що суди не в повній мірі дослідили обставини справи, що є підставою для відкриття касаційного провадження за пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.
Суд не встановив достатніх й обґрунтованих підстав для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження.
Вбачаються підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та витребування матеріалів справи.
Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
На підставі наведеного та керуючись статтями 389, 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_1  строк на касаційне оскарження рішення Деснянського районного суду м. Києва від 09 травня 2023 року та постанови Київського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року.
Відкрити касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва 
від 09 травня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 04 жовтня 2023 року.
Витребувати із Деснянського районного суду м. Києва цивільну справу № 754/2471/20 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інновація», третя особа - ОСОБА_2 , про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитного договору, договору поруки.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                          О. М. Ситнік
 А. І. Грушицький 
 Є. В. Петров