ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
20 серпня 2024 року                    
м. Київ
 
справа № 739/1654/19
провадження № 61-8854св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:  головуючого - Крата В. І.,
суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач),Пархоменка П. І.,
 
учасники справи:
 
за первісним позовом:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
за зустрічним позовом:
позивачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
відповідач - ОСОБА_1 ,
 
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 06 січня 2023 року у складі судді Смаги С. В. та постанову Чернігівського апеляційного суду від 24 травня 2023 року у складі колегії суддів: Шитченко Н. В., Мамонової О. Є., Онищенко О. І.,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення порядку користування земельною ділянкою.
Позов мотивований тим, що є власницею 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1 . Інша 1/2 частки будинку належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/4 кожному, належна відповідачам частина будинку має статус квартири АДРЕСА_2 . 
Житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 800 кв. м, яка не приватизована і перебуває у комунальній власності Новгород-Сіверської міської ради. У технічному паспорті на житловий будинок зазначено площу земельної ділянки у розмірі 900 кв. м. 
У 2014 році позивач мала намір приватизувати земельну ділянку, розташовану під належною їй 1/2 частиною житлового будинку, але відповідачі не погодили її межи. Між сторонами склався фактичний порядок у користуванні земельною ділянкою, і відповідачі користуються більшою за площею земельною ділянкою, ніж їм належить відповідно до часток у власності. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 порушують її право в користуванні земельною ділянкою, а також право на приватизацію землі відповідно до частки у домоволодінні, оскільки без встановлення порядку користування земельною ділянкою неможливо виготовити технічну документацію по відновленню меж земельної ділянки, що в подальшому унеможливлює приватизацію частини земельної ділянки, яка знаходиться під її частиною житлового будинку.
Просила суд встановити порядок користування земельною ділянкою площею 800 кв. м по АДРЕСА_1 між співвласниками домоволодіння відповідно до належних їм часток.
У грудні 2019 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3 звернулися із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визначення порядку користування земельною ділянкою. 
Зустрічний позов мотивований тим, що їм на праві власності належить квартира АДРЕСА_3 , що становить 1/2 частку будинку. 
Під забудову належного їм спільно з ОСОБА_1 на праві власності будинку виділялася земельна ділянка площею 800 кв. м, фактична площа земельної ділянки, яка розташована за зовнішньою огорожею будинку, становить 900 кв. м, а згідно з технічним паспортом БТІ - 981 кв. м. Земельна ділянка площею 181 кв. м самочинно зайнята батьком позивачки ОСОБА_2 , який скористався тим, що зі сторони квартири, до якої разом з родиною був заселений, як працівник хлібоприймального підприємства, була вільна від забудови територія. Порядок користування земельною ділянкою може бути встановлено лише щодо земельної ділянки, яка передавалася для будівництва та обслуговування будинку, тобто ділянки площею 800 кв. м, і не може охоплювати самочинно захоплену землю. 
ОСОБА_1 самовільно захопила частину земельної ділянки з ділянки площею 800 кв. м, виділеної для обслуговування будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 , яка примикає до зовнішньої стіни належних позивачам приміщень, та чинить їм перешкоди в користуванні спільною земельною ділянкою. З огляду на те, що сторони не дійшли згоди щодо порядку користування земельною ділянкою, суд має встановити порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Під вільним користуванням будинком вважається безперешкодний доступ обох землекористувачів до належних їм частин житлового будинку, можливість у сторін вільно використовувати частини ділянки з тильної сторони будинку, напроти належної кожному з них його частини, у тому числі для нормального обслуговування, ремонту будинку, не створюючи при цьому явних незручностей для іншої сторони. Варіант визначення порядку користування земельною ділянкою за наведеними принципами визначено у висновку експерта за результатами проведення додаткової земельно-технічної експертизи від 24 березня 2017 року, яка призначалася Апеляційним судом Чернігівської області у справі № 739/1105/15-ц.
Розпорядженням голови Новгород-Сіверського районного суду від 26 травня 2020 року справу було передано на розгляд до Семенівського районного суду. 
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 просили суд встановити порядок користування земельною ділянкою площею 800 кв. м між співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 відповідно до часток співвласників згідно з висновком експерта за результатами проведення додаткової земельно-технічної експертизи від 24 березня 2017 року, визнавши за ОСОБА_1 право користування земельною ділянкою площею 0,0400 га (на плані в додатку № 1 показано жовтим кольором), в тому числі: під житловим будинком 0,0110 га; під господарською будівлею 0,0049 га; під прибудинковою територією 0,0241 га; всього 0,0400 га; визнати за ними право користування земельною ділянкою площею 0,0400 га (на плані в додатку № 1 показано зеленим кольором), в тому числі: під житловим будинком 0,0111 га; під господарською будівлею 0,0001 га; під прибудинковою територією 0,0288 га; всього 0,0400 га.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду
Рішенням Семенівського районного суду від 06 січня 2023 року первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення порядку користування земельною ділянкою та зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування земельною ділянкою задоволено.
Встановлено порядок користування земельною ділянкою площею 800 кв. м між співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 згідно з варіантом, запропонованим висновком експерта за результатами проведення додаткової земельно-технічної експертизи від 24 березня 2017 року № 35-16, яка призначалася Апеляційним судом Чернігівської області у цивільній справі № 739/1105/15-ц, а саме: визнано за ОСОБА_1 право користування земельною ділянкою площею 0,0400 га (на плані в додатку № 1 показано жовтим кольором), в тому числі: під житловим будинком 0,0110 га; під господарською будівлею 0,0049 га; під прибудинковою територією 0,0241 га; всього 0,0400 га; земельна ділянка розташована в межах: від т. Г до т. Д - 23,75 м, від т. Д до т. А - 4,37 м, від т. А до т. Е - 5,79 м, 1,20 м, 6,62 м, від т. Е до т. Ж - 11,4 м, від т. Ж до т. З - лінія розподілу будинку, від т. З до т. В - 3,0 м, від т. В до т. Г - 15,87 м; визнано за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в рівному обсязі право користування земельною ділянкою площею 0,0400 га (на плані в додатку № 1 показано зеленим кольором), в тому числі: під житловим будинком 0,0111 га; під господарською будівлею 0,0001 га; під прибудинковою територією 0,0288 га; всього 0,0400 га; земельна ділянка розташована в межах: від т. В до т. З - 3,0 м, від т. З до т. Ж - лінія розподілу будинку, від т. Ж до т. Е - 11,41 м, від т. Е до т. К - 0,48 м, 2,19 м, 2,22 м, 9,87 м, від т. К до т. Б - 25,11 м, від т. Б до т. В - 16,74 м.
Рішення судів мотивовані тим, що згідно з позовними вимогами сторін, які в ході судового розгляду не змінювалися, сторони просили встановити порядок користування земельною ділянкою розміром 800 кв. м. Наявні підстави для встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 800 кв. м між співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 згідно з варіантом розподілу, запропонованим висновком експерта за результатами проведення додаткової земельно-технічної експертизи від 24 березня 2017 року № 35-16, яка призначалася Апеляційним судом Чернігівської області у цивільній справі № 739/1105/15-ц. 
Варіант розподілу, запропонований у висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 03 серпня 2016 року № 3999/4000/15-24, що призначалася Новгород-Сіверським районним судом у цивільній справі № 739/1105/15-ц, яким встановлено фактичне користування сторонами земельною ділянкою розміром 0,0981 га (980 кв. м), не може бути застосований у зв`язку з тим, що зазначений у ньому розмір земельної ділянки не відповідає розміру земельної ділянки, зазначеному у позовних заявах та рішенні виконавчого комітету Новгород-Сіверської міської ради від 19 червня 1986 року № 152.
Відсутні підстави для врахування можливості у майбутньому надання в оренду енергопостачальному підприємству земельних ділянок біля опор лінії електропередачі, розташованих на спірній земельній ділянці та біля неї, зважаючи на те, що захист права на майбутнє законом не передбачено.
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 24 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 06 січня 2023 року - без змін.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про можливість встановлення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками нерухомості лише в тому розмірі, який рахується за садибою відповідно до рішення органу місцевого самоврядування. Встановлення порядку користування земельною ділянкою розміром більшим, ніж зазначено у рішенні виконкому Новгород-Сіверської міської ради від 19 червня 1986 року № 152, призведе не лише до виходу за межі заявлених позовних вимог, а і дозволить сторонам набути у користування землю, яка їм у встановленому порядку не передавалась, що суперечить нормам земельного законодавства. Отже апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про необхідність вирішення цього спору з урахуванням експертного висновку від 03 серпня 2016 року, наявного в матеріалах справи № 739/1105/15-ц, оскільки ним (висновком) встановлено порядок користування сторонами земельною ділянкою розміром 980 кв. м, тобто за фактичним користуванням, без урахування інформації, наявної у правовстановлюючих документах, щодо розміру землі.
Колегія суддів погоджується із запропонованим експертом у висновку за результатами проведення додаткової земельно-технічної експертизи від 24 березня 2017 року у цивільній справі № 739/1105/15-ц варіантом користування земельною ділянкою з огляду на те, що його зазначено як єдиний можливий відповідно до часток співвласників. З висновку вбачається, що експертом враховано витяги обох сторін з державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо часток у власності та технічний паспорт МБТІ, наявність на ній господарських будівель і споруд у обох сторін. За матеріалами справи не встановлено, що на земельній ділянці, яка виділена у користування ОСОБА_1 , розташовано господарські будівлі, належні відповідачам, або навпаки, і що позивачка за результатами розгляду цієї справи позбавлена можливості їх використання.
З листів від 30 березня 2020 року та від 19 травня 2020 року Новгород-Сіверської міської ради вбачається, що земельна ділянка під опорою повітряної лінії електропередач, яка знаходиться біля житлового будинку по АДРЕСА_1 , в оренду АТ «Чернігівобленерго» не передавалася, відповідно до генерального плану м. Новгород-Сіверський на території, вказаній у заяві, планувалася індивідуальна забудова. Інформація про прокладання повітряної лінії електропередачі потужністю 10 кВт на вказаній у заяві території в генеральному плані міста відсутня. Детальний план території на вказану у заяві територію не розроблявся. Договір оренди земельної ділянки під опорами за адресою АДРЕСА_1 з АТ «Чернігівобленерго» не укладався. Отже, твердження ОСОБА_1 про безпідставність неврахування експертом, а в подальшому - судом при визначенні порядку користування земельною ділянкою наявності на ній ліній електропередач і відповідно охоронних зон, не підтверджуються матеріалами даної справи.
Аргументи учасників справи
У червня 2023 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду в частині задоволення зустрічних позовних вимог та направити справу в цій частині на новий судовий розгляд; вирішити питання розподілу судових витрат.
Касаційну скаргу мотивовано тим, що суди помилково надали перевагу висновку, наданому відповідачами - додатковій земельно-технічній експертизі від 24 квітня 2017 року за № 35-16, яка призначалась в іншій справі з іншими учасниками. Указаний висновок було виконано на підставі ухвали Апеляційного суду Чернігівської області від 04 листопада 2016 року у справі № 739/1105/15-ц, якою було призначено повторну експертизу, а не додаткову. Додаткова та повторна експертизи є різними видами експертизи та не є тотожними. Додаткова експертиза призначається саме при не повних висновках первинної експертизи. Проведена додаткова судова земельно-технічна експертиза, призначена Апеляційним судом Чернігівської області була проведена з порушеннями, не було зазначено іншого співвласника ОСОБА_3 , та його права користування спірною земельною ділянкою у належному відповідачам будинку, а тому така експертиза не могла братись до уваги. Окрім того, при проведені додаткової експертизи при розгляді справи Апеляційним судом Чернігівської області не було взято до уваги той факт, що сарай під літ. Б-1 взагалі не вказаний на спірній земельній ділянці, але фактично перебуває у користуванні відповідачів за первісним позовом, хоча за витягом він перебуває у її власності. Не зрозуміло від якої саме межі були зроблені заміри спірної земельної ділянки. Не враховано той факт, що при визначенні користування спірною земельною ділянкою враховуються всі об`єкти нерухомого майна, якими користуються їх власники. В судовому засіданні суду першої інстанції було з`ясовано, що всі об`єкти не були враховані, те ж саме підтвердила і експерт ОСОБА_4 , допитана в судовому засіданні. Однак указані обставини апеляційний суд залишив без відповідної юридичної оцінки. Тому такий висновок є недопустимим доказом (порушення п. 4 ч. 3 ст. 411 ЦПК).
Більш того, за актом від 02 листопада 2016 року, який підписано лише виконавцем «Грегер», власником земельної ділянки ОСОБА_2 та нібито представником міської ради ОСОБА_5 , на який суд послався як на один з доказів, межові знаки на земельну ділянку в цілому (в тому числі, і на частину, якою користуюсь він) передані на зберігання лише ОСОБА_2 . Судом не надано оцінки поясненням депутата міської ради ОСОБА_6 від 15 травня 2017 року в частині того, що підписи зроблені від нього в Акті є підробленими, а він сам ніколи такий акт не підписував, хоча примірник такого акту йому для підписання надавала ОСОБА_7 , але він відмовив через неправильне складання цього акту. Апеляційний суд послався на цей акт та обстеження від 31 липня 2017 року за наслідками складання акту від 02 листопада 2016 року, але не врахував указаного вище. Те, що її не попереджали про складення цього акту, підтвердив і сам ОСОБА_6 в своїх поясненнях. Тому акт обстеження від 31 липня 2017 року є недопустимим доказом (порушення п. 4 ч. 3 ст. 411 ЦПК).
Відхиленні протокольною ухвалою суду першої Інстанції від 06 січня 2023 року без відповідного обґрунтування клопотання про витребування матеріалів цивільні справи № 739/1105/15-ц, в якій містились документи, необхідні про проведення експертизи, а ухвала про призначення експертизи повернулась на адресу суду без виконання, тим самим порушивши право на отримання законного та справедливого рішення. Невиконана ухвала про призначення експертизи оскаржувалась у апеляційному порядку, але суд не знайшов підстав для скасування рішення про призначення експертизи (порушення п. 3 ч. 3 ст. 411).
Вона повторно заявила клопотання про проведення судової земельно-технічної експертизи і вирішення питання про забезпечення проведення експертизи відповідним відділом ДВС, однак суд відмовив у задоволені такого клопотання протокольною ухвалою від 06 січня 2023 року в порушення вимог статті 103 ЦПК України. Таке клопотання заявлялось і в апеляційному суді (в самій апеляційній скарзі та в судовому засіданні, але судом було протокольною ухвалою від 24 травня 2023 року відмовлено без жодного мотивування). Отже, судом в рамках цієї цивільної справи не забезпечено проведення експертизи з метою встановлення всіх дійсних обставин справи (порушення п. 3 ч. 3 ст. 411 ЦПК).
За таких обставин суд не мав можливості приймати рішення з урахуванням наданої відповідачами експертизи. В матеріалах справи міститься висновок судової земельно-технічної експертизи (експерт ОСОБА_8 ) від 03 серпня 2016 року, яким встановлено фактичне користування земельною ділянкою сторонами в розмірі 0,0981 га (980 кв. м), виконаний у справі № 739/1105/15-ц. Отже, в матеріалах справи наявні два висновки експерта, які є суперечливі та наявні пояснення експерта, які поставили під сумнів висновки експертиз, а тому суди були зобов`язані призначити відповідну експертизу. Серед питань були питання про встановлення фактичного розміру земельної ділянки, яка перебуває у фактичному користування сторін та можливість встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою між співвласниками будинку.
Суди мали вирішити справу згідно з іншим висновком, який не врахували через те, що розмір земельної ділянки відрізняється і це буде виходом за межі позовних вимог. Але суд встановив, що фактичний розмір земельної ділянки за технічним паспортом БТІ становить 900 кв. м. Розмір земельної ділянки може відрізнятись в межах допустимих норм, оскільки сторони вже тривалий час проживають у будинку та використовують земельні ділянки. Протягом тривалого часу жодних заперечень відносно цього зі сторони місцевої влади не було. Крім того, згідно з пояснювальною запискою спеціаліста апаратури супутникових радіонавігаційних систем, довідки від 03 липня 2021 року та схемі, за результатами кадастрової зйомки фактична площа земельної ділянки становить 0,0970 га. 
У серпні 2023 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3 подали до суду відзив, у якому просили рішення судів залишити без змін. 
Зазначають, що попри те, що її позов задоволений, позивач за первісним позовом оскаржує судові рішення. В зв`язку з заявленими вимогами слід зауважити, що і в первісному і в зустрічному позові йдеться про встановлення порядку користування земельною ділянкою 0,08 га, що виділялася для обслуговування та будівництва будинку. Отже, задовольнивши обидва позови, суди прийняли правильне рішення в межах заявлених позовних вимог.
                У вересні 2023 року ОСОБА_1 подала до суду відповідь на відзив.
Зазначає, щоу відзиві на касаційну скаргу, автор приходить до висновку про те, що її доводи зводяться до наміру вирішити спір з урахуванням розміру земельної ділянки в 0,09 га. Однак такі доводи не відповідають дійсності, оскільки позивач має намір встановити дійсний розмір земельної ділянки, який з урахуванням часу та всіх інших обставин, наразі перебуває у фактичному користуванні у сторін. Не зрозуміло яким чином відповідачі приходять до висновку, що споруди: сарай Б-1, літня кухня та гараж перебувають поза межами земельної ділянки, в тому числі незрозуміло від якої саме межі були зроблені заміри спірної земельної ділянки, не врахувавши той факт, що при визначенні користування спірною земельною ділянкою враховуються всі об`єкти нерухомого майна, якими користуються їхні власники. Твердження ж відповідачів про те, що такі споруди перебувають поза межами земельної ділянки, не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами. У відзиві на касаційну скаргу відповідачі переважно посилаються на акт прийомки - передачі межових знаків на зберігання, зроблених за участю представника ПП «Грегер», але такий акт не може бути належним та допустимим доказом та, як наслідок, враховуватись під час прийняття рішення.
                У вересні 2023 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3 подала до суду заперечення відповідь на відзив, в якому вказують, що питання встановлення фактичного розміру земельної ділянки на засіданнях Семенівський районний суд та Чернігівської апеляційного суду не приймалось.
Межі та підстави касаційного перегляду, рух справи
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційних скарг, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
Ухвалою Верховного Суду від 26 липня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі. 
В зазначеній ухвалі вказано, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження - судами першої та апеляційної інстанцій порушено норми процесуального права, що передбачено пунктами 3, 4 частини третьої статті 411 ЦПК України (суди необґрунтовано відхилили клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; суди встановили обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів).
Ухвалою Верховного Суду від 29 вересня 2023 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання оскаржених судових рішень відмовлено.  
УхвалоюВерховного Суду від 15 листопада 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про приєднання доказів у справі відмовлено.
Ухвалою Верховного Суду від15 серпня 2024 року справу призначено до судового розгляду. 
Судові рішення оскаржуються в частині вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування земельною ділянкою. В іншій частині судові рішення не оскаржуються, а тому в касаційному порядку не переглядаються.
Фактичні обставини справи
Судивстановили, що на підставі рішення Новгород-Сіверської міської ради народних депутатів від 19 червня 1986 року № 152 виділено Новгород-Сіверському хлібоприймальному підприємству земельну ділянку площею 800 кв. м для будівництва двохквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 .
11 листопада 1992 року між Новгород-Сіверським хлібоприймальним підприємством та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого підприємство продало, а позивачка купила 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 . Право власності ОСОБА_1 на 1/2 частку житлового будинку по АДРЕСА_1 підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30 березня 2015 року.
Інша 1/2 частки будинку, яка має статус квартири АДРЕСА_2 , належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/4 частки на підставі свідоцтва про право власності від 03 травня 1993 року, а 1/2 частина квартири АДРЕСА_2 належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 липня 2015 року. Право власності відповідачів підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Належний сторонам житловий будинок розташований на земельній ділянці, що не приватизована та перебуває у комунальній власності органу місцевого самоврядування.
З повідомлення начальника управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернігівській області від 25 серпня 2015 року вбачається, що посадовими особам управління проведено позапланову перевірку стосовно законності виконання будівельних робіт по АДРЕСА_1 , під час якої встановлено, що ОСОБА_1 виконані будівельні роботи з будівництва гаражу та господарської будівлі без оформлення дозвільних документів згідно з чинним законодавством. За результатами проведеної перевірки складено акт, протокол про адміністративне правопорушення та надано припис про усунення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.
Згідно з довідкою КП Новгород-Сіверське МБТІ від 04 січня 2016 року загальна площа будинку АДРЕСА_1 , яке належало хлібоприймальному підприємству, станом на 03 листопада 1992 року становила: по зовнішнім обмірам - 186,2 кв. м, по внутрішнім обмірам з верандою - 184,5 кв. м. Площа 1/2 частки будинку (кв. АДРЕСА_4 ) становить 93,9 кв. м, площа квартири АДРЕСА_2 - 90,6 кв. м. При розрахунку часток бралася внутрішня площа будинку без опалювальних очагів 186,1 кв. м + вартість сараїв. Квартира АДРЕСА_4 (площа 93,9 кв. м.) складала 1/2 частку від всього будинку, квартира АДРЕСА_2 (площа 92,2 кв. м) складала 1/2 частку від всього будинку.
Рішенням Новгород-Сіверського районного суду від 16 вересня 2016 року у справі № 739/1105/15-ц позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено та визначено порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 за другим варіантом висновку земельно-технічної експертизи: ОСОБА_1 виділено у користування площу земельної ділянки 490,5 кв. м, з них під будинком - 112 кв. м, під будівлями - 47,3 кв. м, під двором - 331,2 кв. м. ОСОБА_2 виділено у користування площу земельної ділянки 490,5 кв. м, з них під будинком 112 кв. м, під будівлями 66,7 кв. м, під двором 311,8 кв. м. Зобов`язано власника квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_2 перенести дерев`яну вбиральню та вигрібну яму на інше місце відповідно до санітарних норм.
Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 31 травня 2017 року вказане рішення Новгород-Сіверського районного суду від 16 вересня 2016 року скасовано, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування земельною ділянкою відмовлено, оскільки вирішуючи спір, районний суд не звернув увагу на те, що дані про збільшення у законний спосіб земельної ділянки з 800 кв. м до 980 кв. м по АДРЕСА_1 у матеріалах справи відсутні, тому, визначивши порядок користування земельною ділянкою більшою ніж 800 кв. м, суд перебрав на себе функції органу місцевого самоврядування. Також районний суд не врахував наявність співвласника квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_3 , чим порушив права останнього на користування частиною земельної ділянки, яка належить йому в силу статті 120 ЗК України.
Постановою Верховного Суду від 28 серпня 2019 року рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 31 травня 2017 року в частині вирішення позову ОСОБА_1 залишено без змін.
В наведеній справі ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 04 листопада 2016 року призначено повторну земельно-технічну експертизу. За висновком експерта за результатами проведення додаткової земельно-технічної експертизи № 35-16 від 24 березня 2017 року запропоновано один можливий варіант порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 між співвласниками даного домоволодіння ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зокрема, ОСОБА_1 пропонується земельна ділянка площею 0,0400 га, в тому числі: під житловим будинком 0,0110 га, під господарською будівлею 0,0049 га, під прибудинковою територією 0,0241 га; ОСОБА_2 пропонується земельна ділянка площею 0,0400 га, в тому числі: під житловим будинком 0,0111 га, під господарською будівлею 0,0001 га, під прибудинковою територією 0,0288 га.
В листі Новгород-Сіверської міської ради від 19 травня 2020 року, адресованому на ім`я ОСОБА_2 , наявна інформація про те, що відповідно до генерального плану м. Новгород-Сіверський на території, вказаній у заяві, планувалася індивідуальна забудова. Інформація про прокладання повітряної лінії електропередачі потужністю 10 кВт на вказаній у заяві території в генеральному плані міста відсутня. Детальний план території на вказану у заяві територію не розроблявся.
03 червня 2020 року складено акт обстеження прилеглої території до будинку АДРЕСА_1 , розглянувши топографо-геодезичну зйомку міста та оглянувши територію біля будинку, підтвердила існування повітряної лінії електропередачі напругою 10 кВ. У зв`язку з тим, що залізобетонна опора з підкосом повітряної лінії електропередачі встановлена біля кута частини будинку, належного ОСОБА_1 , повітряна лінія електропередачі проходить повз дві зовнішні вертикальні огороджувальні конструкції частини будинку, належної ОСОБА_1 , та вимірювання відстаней стосовно частини будинку, належної ОСОБА_1 , здійснювалося до кута будинку. Відстань від залізобетонної опори до підкосу залізобетонної опори становить 2,34 м.
Відповідна до листа АТ «Чернігівобленерго» від 23 грудня 2020 року повітряна лінія 10 кВ «Н-Сіверський - ПМК-212», опори 10 кВ якої розташовані поблизу житлового будинку АДРЕСА_1 , збудована в 1972 році. В зв`язку з великою кількістю об`єктів енергетики в Чернігівській області, які потребують виконання значних обсягів землевпорядних робіт та документального оформлення права користування чи власності на земельні ділянки під ними, процес укладення договорів оренди земельних ділянок під опорами 10 кВ повітряної лінії «Н-Сіверський-ПМК-212» триває. На цей час АТ «Чернігівобленерго» користується земельними ділянками під опорами повітряної лінії 10 кВ «Н-Сіверський-ПМК-212» та сплачує кошти за користування до бюджету Новгород-Сіверської міської ради.
Позиція Верховного Суду
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем, і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження 
№ 61-20968 сво 21)).
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження 
№ 61-2417сво19)).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Схожі за змістом висновки викладено у постановах Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі №6-841цс16, від 01 листопада 2017 року у справі № 6-2454цс16, Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі № 686/6888/15, від 05 лютого 2020 року у справі № 497/1137/17, від 16 вересня 2020 року у справі № 489/2029/17, від 03 листопада 2020 року у справі № 653/1760/16, від 30 листопада 2022 року у справі № 520/3556/16.
Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).
Диспозитивність - один з базових принципів судочинства, керуючись яким, позивач самостійно вирішує, які позовні вимоги заявляти. Суд позбавлений можливості формулювати позовні вимоги замість позивача (див. пункт 118 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 грудня 2022 року в справі № 914/2350/18 (914/608/20) (провадження № 12-83гс21)).
При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог (частина друга статті 264 ЦПК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта статті 82 ЦПК України).
Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17)).
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесений до Реєстру.
Аналіз матеріалів справи та Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що:
            рішенням Новгород-Сіверського районного суду від 16 вересня 2016 року у справі № 739/1105/15-ц позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено та визначено порядок користування земельною ділянкою на АДРЕСА_1 за другим варіантом висновку земельно-технічної експертизи: ОСОБА_1 виділено у користування площу земельної ділянки 490,5 кв. м, ОСОБА_2 виділено у користування площу земельної ділянки 490,5 кв. м. Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 31 травня 2017 року, яке постановою Верховного Суду від 28 серпня 2019 року в частині вирішення позову ОСОБА_1 залишено без змін, вказане рішення Новгород-Сіверського районного суду від 16 вересня 2016 року скасовано, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, оскільки, вирішуючи спір, районний суд не звернув увагу на те, що дані про збільшення у законний спосіб земельної ділянки з 800 кв. м до 980 кв. м на АДРЕСА_1 у матеріалах справи відсутні, тому, визначивши порядок користування земельною ділянкою більшою ніж 800 кв. м, суд перебрав на себе функції органу місцевого самоврядування. Також районний суд не врахував наявність співвласника квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_3 , чим порушив права останнього на користування частиною земельної ділянки, яка належить йому. При цьому в наведеній справі ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 04 листопада 2016 року призначено повторну земельно-технічну експертизу, за висновком якої № 35-16 від 24 березня 2017 року запропоновано один можливий варіант порядку користування земельною ділянкою на АДРЕСА_1 між співвласниками даного домоволодіння ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зокрема, ОСОБА_1 пропонується земельна ділянка площею 0,0400 га; ОСОБА_2 пропонується земельна ділянка площею 0,0400 га.
у жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом, а ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - із зустрічним позовом, які просили встановити порядок користування земельною ділянкою площею 800 кв. м на АДРЕСА_1 між ними як співвласниками домоволодіння за вказаною адресою відповідно до їх часток у праві власності. Тобто сторони врахували висновки та обставини, встановлені у справі № 739/1105/15-ц, зокрема щодо наявного права користування співвласників житлового будинку земельною ділянкою за вказаною адресою площею 800 кв. м, виділеної рішенням виконкому Новгород-Сіверської міської ради від 19 липня 1986 року № 152, лише щодо якої можливе встановлення порядку користуванняміж співвласниками (без урахування частини самовільно зайнятої земельної ділянки);
з урахуванням викладеного, суди обґрунтовано відхилили доводи ОСОБА_1 щодо необхідності врахування висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 03 серпня 2016 року № 3999/4000/15-24, яка призначалася Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області у справі № 739/1105/15-ц, якою порядок користування пропонувалося встановити виходячи з площі фактичного користування земельною ділянкою сторонами в розмірі 0,0981 га (980,00 кв. м);
з урахуванням встановлених обставин та меж заявлених сторонами позовних вимог суди зробили висновок, що наявні підстави для встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 800 кв. м між співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 згідно з єдиним варіантом розподілу, запропонованим висновком експерта за результатами проведення додаткової земельно-технічної експертизи від 24 березня 2017 року № 35-16, яка призначалася Апеляційним судом Чернігівської області у цивільній справі № 739/1105/15-ц, та прийняли зазначений висновок як належний доказ; 
суди дослідили зазначений висновок та встановили, що експертом враховано витяги обох сторін з державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо часток у праві власності та технічний паспорт МБТІ, наявність на ній господарських будівель і споруд. Не встановлено, що на земельній ділянці, яка виділена у користування ОСОБА_1 , розташовано господарські будівлі, належні відповідачам, або навпаки, і що позивачка за результатами розгляду цієї справи позбавлена можливості їх використання; суди відхилили необхідність врахування при визначенні порядку користування земельною ділянкою наявності на ній ліній електропередач і відповідно охоронних зон, оскільки їх встановлення не підтверджено доказами на момент розгляду справи;
з урахуванням встановлених обставин, оскільки висновком експерта за результатами проведення додаткової земельно-технічної експертизи від 24 березня 2017 року № 35-16 порядок користування запропоновано встановити, виходячи з належної площі користування земельною ділянкою сторонами - 800 кв. м, така експертиза призначалася Апеляційним судом Чернігівської області у справі № 739/1105/15-ц, колегія суддів відхиляє аргумент касаційної скарги, що цей висновок є недопустимим доказом.
За таких обставин суди зробили обґрунтований висновок про задоволення позовних вимог щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою саме площею 800 кв. м та відповідно до належних часток співвласників житлового будинку.
Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги щодо недопустимості як доказуакта від 02 листопада 2016 року, згідно з яким межові знаки на земельну ділянку в цілому передані на зберігання лише ОСОБА_2 , та на який послався апеляційний суд, оскільки зазначена обставина не мала значення для вирішення питання встановлення порядку користування земельною ділянкою, що є предметом позовів сторін.
Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги, що суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування матеріалів цивільної справи № 739/1105/15-ц, після надходження до Семенівського районного суду Чернігівської області звернення судового експерта ОСОБА_4 з клопотанням про надання додаткових матеріалів.
Як свідчить зміст ухвали Семенівського районного суду Чернігівської області від 31 серпня 2022 року,судовий експерт просила суд: - вказати площу земельної ділянки, яка підлягає визначенню порядку користування земельною ділянкою; - вказати розмір часток власників будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , згідно з якими експерт повинен розробити варіанти порядку користування земельною ділянкою; - надати план земельної ділянки, із зазначенням площі земельної ділянки, із зазначенням площі та контуру земельної ділянки, з нанесенням на плані всіх існуючих будівель та споруд (сараїв, гаража, літньої кухні та інш.), всіх розташованих на земельній ділянці опор (ПЛ-10) та вказанням місця розташування існуючих комунікацій. План земельної ділянки надати в паперовому та електронному вигляді. 
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 не заперечувала проти задоволення клопотання судового експерта щодо надання відомостей про площу спірної земельної ділянки та розмір часток власників будинку. Площу спірної ділянки просила зазначити 800 кв. м., а розмір часток власників будинку вказати з урахуванням надвірних будівель та споруд, які належать сторонам. План спірної земельної ділянки у форматі, запропонованому судовим експертом, до суду не надала. 
Суд вказав, що клопотання в частині надання судовому експерту плану земельної ділянки задоволенню не підлягає у зв`язку з відсутністю в учасників справи такого плану.
Тому суд ухвалою задовольнив клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів частково, вказав, що площа земельної ділянки, порядок користування якою підлягає визначенню, становить 800 кв. м., розмір часток власників будинкустановить 1/2 частка у праві власності ОСОБА_1 та 1/2 частка у праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно з якими експерт повинна розробити варіанти порядку користування земельною ділянкою.
Колегія суддів також відхиляє доводи касаційної скарги, що суд першої інстанції неправомірно відмовив скаржнику у задоволенні клопотання про призначення у справі додаткової судової земельно-технічної експертизи з дорученням її виконання судовому експерту ОСОБА_4 та вирішення питання про забезпечення проведення експертизи відповідним відділом ДВС.
Суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу (частини перша, друга статті 103ЦПК України).
У статті 105 ЦПК України передбачено, що призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров`я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.
Якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам) (стаття 113 ЦПК України).
Семенівський районний суд Чернігівської області в ухвалі від 05 січня 2023 року вказав, що: встановлення фактичного розміру земельної ділянки, яка перебуває у фактичному користуванні сторін, є виходом за межі позовних вимог, що є неприпустимим; питання про можливі варіанти встановлення порядку користування спірною земельною ділянкою між співвласниками будинку вже ставилось перед судовим експертом ухвалою Семенівського районного суду Чернігівської області від 27 травня 2021 року про призначення додаткової судової земельно-технічної експертизи. Проте вказана ухвала була залишена експертом без виконання у зв`язку з тим, що сторонами не були надані матеріали, необхідні для вирішення зазначеного питання, поставленого перед експертом. У позовній заяві ОСОБА_1 просить встановити порядок користування спірною земельною ділянкою площею 800 кв. м, тому спору між сторонами щодо фактичного розміру земельної ділянки, яка перебуває у користуванні сторін, з позовних вимог сторін не вбачається.
За таких обставин суд обґрунтовано відхилив зазначене клопотання про призначення додаткової судової земельно-технічної експертизи. Тому правильною є і відмова апеляційного суду у задоволенні аналогічного клопотання ОСОБА_1 .
Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, а зводяться до переоцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду (стаття 400 ЦПК України).
Касаційний суд не аналізує доводи касаційної скарги про те, що суди не у повному обсязі дослідили зібрані у справі докази, оскільки переглядає у касаційному порядку судові рішення в межах доводів та вимог касаційних скарг, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (частина перша статті 400 ЦПК України).
Порушень судом норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, суд касаційної інстанції не встановив. При цьому не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Доводи касаційної скарги, з урахуванням меж касаційного перегляду, не дають підстави для висновку, що рішення судів в оскарженій частині ухвалені без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, судові рішення в оскарженій частині - без змін, а тому судовий збір за подання касаційної скарги покладається на особу, яка подала касаційну скаргу.
Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 06 січня 2023 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 24 травня 2023 року в частині вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2 і ОСОБА_3  до ОСОБА_1 про визначення порядку користування земельною ділянкою залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                           В. І. Крат
 
Судді:                                                                                     Д. А. Гудима
 
І. О. Дундар
 
                                                                                              Є. В. Краснощоков
 
П. І. Пархоменко