ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2024 року		Справа № 380/1284/24 пров. № А/857/6475/24	
 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Гудима Л.Я., Кузьмича С.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та Головного управління Пенсійного фонду України  у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2024 року (суддя Крутько О.В., м.Львів),-
ВСТАНОВИВ:
У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі – ГУПФ) та Головного управління Пенсійного фонду України  у Харківській області (далі – ГУПФ-1) в якому просив:
визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФ-1 від 24.07.2023 № 1344550023647 щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 (далі – Рішення);
зобов`язати ГУПФ призначити, нарахувати та виплатити мені, ОСОБА_1 , пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня звернення до ГУПФ, а саме: з 17.07.2023, зарахувавши у пільговий трудовий стаж позивача роботу за період:
- з 04.05.1987 по 31.01.1989 - пресувальником виробів з пластмас в цеху пластмас Приватне акціонерне товариство «Завод «Львівсільмаш» (далі – ПАТ; колишнє Виробниче об`єднання «Львівхімсільгоспмаш»);
- з 01.02.1989 по 03.05.2000 - ливарником пластмас в цеху пластмас ПАТ;
- з 05.05.2004 по 08.07.2008 - ливарником пластмас в цеху пластмас ПАТ.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2024 року позов задоволено.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржило ГУПФ, яке із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.
В доводах апеляційної скарги вказує, що пільговий стаж роботи позивача не підтверджено. До пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 03.01.2017 №№ 4, 5, 6, виданих ліквідатором ПАТ (далі – Довідки №№4, 5, 6), оскільки вказане підприємство ліквідовано 20.01.2017. Окрім того, у Довідках №№5, 6, невірно зазначено посилання на нормативний акт про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах. 
Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач надав належним чином оформлені документи, які підтверджують наявність трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального права і дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що ОСОБА_1 звернувся 17.07.2023 до ГУПФ з заявою встановленого зразка про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
За принципом екстериторіальності заява ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 17.07.2023 розглядалася ГУПФ-1.
Рішенням ГУПФ-1 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Рішення мотивовано наступним: «згідно наданих документів до пільгового стажу заявника не зараховано періоди згідно Довідок №№4, 5, 6, оскільки згідно листа управління Пенсійного фонду України підприємство було ліквідоване 20.01.2017, тому у разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням Мінсоцполітики та Мінфіном. Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховується до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугою років, установленої для окремих категорій працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника визначений в Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 № 18-1 (далі Порядок №18-1). Згідно з Порядком № 18-1 періоди роботи згідно наданих довідок повинні розглядатись на Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України для підтвердження стажу роботи на пільгових умовах».
08.11.2023 позивач звернувся на Комісію з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років при ГУПФ для підтвердження стажу роботи на пільгових умовах із відповідною заявою, до якої ним було додано копії підтверджуючих документів. 
Оскільки заява позивача у встановлені строки розглянута не була, він звернувся до суду з цим позовом.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. 
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV).
Відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Відповідно до частини першої статті 114 Закону №1058-ІV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Порядок звернення за призначенням пенсії, строки призначення та виплати пенсії, припинення та поновлення виплати пенсії передбачені статтями 44, 45, 49 Закону № 1058-ІV.
За приписами статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до підпункту 1, 2 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
За змістом пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Отже, зміст наведених норм свідчить, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за відсутності останньої або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Такими документами, зокрема, є архівні та уточнюючі довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання, тощо.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 27.02.2020 у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 у справі №446/656/17, від 21.05.2020 у справі №550/927/17.
Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі – Порядок №383), передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Пунктом 10 Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.
Так з 22.08.1956 по 31.12 1991 включно діяли списки затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 №1173. З 01.01.1992 по 10.03.1994 включно застосовувались списки затверджені постановою Кабінету Міністрів України (далі – КМУ) від 26.01.1991 №10 (далі – Постанова №10), з 11.03.1994 по 06.02.2003 включно були чинними списки затверджені постановою КМУ від 11.03.1994 №162 (далі – Постанова №162), з 16.01.2003 по 03.08.2023 включно були чинними списки затвердженні постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 (далі – Постанова №36).
У Списку №2 за затвердженого Постановою №10 у розділі «Прочие профессии металлообработки» пп. «а» «Працівники» передбачено таку посаду як «прессовщики изделий из пластмассы». Крім того, Списками №2 затверджених Постановою №162 з 1994 передбачалась така посада, як «Ливарники пластмас», яка була закріплена у позиції 23200000-13399 і ця ж посада передбачена у Списку №2, що затверджений Постановою №36.
Відтак, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про те, що позивач 04.05.1987 по 31.01.1989 та з 01.02.1989 по 03.05.2000 виконував роботу, яка передбачена Списком №2.
Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності та господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 (далі - Порядок №442) та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 № 41 (далі - Методичні рекомендації).
Згідно з пунктом 4 Порядку №442 та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.
Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.
Відповідно до положень Порядку проведення атестації відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Отже, необхідними умовами для зарахування пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1 або №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.
Крім записів у трудовій книжці пільгові періоди роботи позивача підтверджені наступними документами: Довідками №№ 4, 5, 6; особовою картою про роботу позивача в ПАТ; витягом з технологічного процесу виготовлення деталей з пластмаси в цеху пластмас ПАТ; наказом ПАТ від 22.07.1988 № 129/п; наказом ПАТ від 01.02.1989; наказом ПАТ від 19.03.1998 № 050 «Про результати атестації робочих місць за умовами праці дільниці № 1 цеху пластмас»; додатком № 1 до наказу від 19.03.1998 № 50; наказом ПАТ від 15.04.2002 № 055 «Про результати атестації робочого місця за умовами праці по цеху пластмас»; наказом ПАТ від 07.06.2007 № 096 «Про результати атестації робочого місця за умовами праці по складальному, пластмасовому і зварювальному цехах»; додатками № 1 до наказу від 07.06.2007 № 096; висновком Державної експертизи умов праці від 24.06.2009 №2285 «Про результати експертизи якості атестації робочих місць за умовами праці у ВАТ «Завод «Львівсільмаш»; висновком Державної експертизи умов праці від 16.12.2009 № 2402; висновком Державної експертизи умов праці від 20.07.2010 № 2539.
Зазначені документи позивач подав до органу пенсійного фонду, проте відповідачі не надали їм належної оцінки.
Суд першої інстанції вірно вказав на те, що подані Довідки №№4, 5, 6 були видані ОСОБА_1 . ПАТ до ліквідації товариства.
Таким чином, посилання відповідача на неможливість включення до пільгового стажу спірних періодів у зв`язку із відсутністю належно оформлених уточнюючих довідок щодо особливого характеру роботи є безпідставними.
Враховуючи наведене, а також те, що на час звернення за призначенням пенсії позивач досяг встановленого віку для призначення пенсії на пільгових умовах, на набув необхідний стаж для призначення такої пенсії, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого про наявність підстав для призначення пенсії позивачу за Списком №2. 
Наведені ж в апеляційній скарзі доводи не спростовують і не містять вагомих та обґрунтованих аргументів, які б давали підстави стверджувати про інше, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 324, 325, 328, 329 КАС суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2024 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС. 

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	С. М. Кузьмич