справа № 991/4530/24
провадження № 11-сс/991/410/24
слідчий суддя:  ОСОБА_1 
доповідач: ОСОБА_2 

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 червня 2024 року                                                                         місто Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 , 
за участі прокурора ОСОБА_6 , 
захисника ОСОБА_7 , 
підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_6 та захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду про застосування запобіжного заходу від 28.05.2024 р., якою частково задоволено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у кримінальному провадженні № 42023000000000436 від 15.03.2023 р. відносно:

ОСОБА_8 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , 

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368-5 КК України, -

в с т а н о в и л а:

03.06.2024 року на розгляд до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду надійшла апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 28.05.2024 р., якою частково задоволено клопотання детектива НАБУ та застосовано до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368-5 КК України, запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 10 млн. грн., з покладенням на нього у разі внесення застави ряду обов`язків (т. 11 а.с. 73-77), яку цього ж дня призначено до розгляду (т. 11 а.с. 78).
04.06.2024 року на вказану ухвалу слідчого судді надійшла апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 - захисника підозрюваного ОСОБА_8 (т. 11 а.с. 88-103), яку ухвалою судді-доповідача від 05.06.2024 р. призначено до розгляду в одному провадженні з апеляційною скаргою прокурора за № 11-сс/991/410/24 (т. 11 а.с. 104).

1.        Короткий зміст оскаржуваного рішення та апеляційних скарг. 

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання детектива НАБУ ОСОБА_9 , погодженого з прокурором САП ОСОБА_6 , та застосовано до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368-5 КК України, запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 10 млн. грн., з покладенням на нього у разі внесення застави обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор САП ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді в частині визначення розміру застави та постановити нову, якою задовольнити клопотання детектива та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 17 093 060 грн. В іншій частині оскаржувану ухвалу просить залишити без змін. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків слідчого судді, викладених в ухвалі, фактичним обставинам справи. Зокрема, слідчий суддя дійшов висновку, що застава у розмірі 10 млн. грн. здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. Такий висновок є помилковим, адже розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала підозрюваного від порушення покладених на нього обов`язків. З огляду на майновий стан ОСОБА_8 та його близького оточення, очевидним є те, що застава у розмірі, про який просить прокурор, не є для нього непомірною. Так, у ОСОБА_8 наявна значна кількість об`єктів нерухомості, зареєстрованих за ним особисто на праві власності. Крім того, згідно декларацій за останні три роки, він отримував щорічний дохід у розмірі 1 164 000 грн. від ТОВ «Призма» за оренду належної йому квартири. Враховуючи, що ОСОБА_8 неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має та проживає один, він володіє значною кількістю нерухомого майна, а також має можливість отримувати постійний пасивний дохід, який не залежить від його перебування на території України. Крім того, наявні докази про здійснення ним видатків на придбання побутових речей у розмірах, які є неспівмірними з його офіційними доходами. Зокрема, ОСОБА_8 придбавалися предмети повсякденного одягу вартістю 21 тис. - 121 тис. грн. за одиницю товару, в той час, коли у період 2020-2023 р.р. його заробітна плата за рік коливалася у межах 341 тис. - 383 тис. грн. Загальна вартість активів, які є у розпорядженні підозрюваного, становить понад 35,4 млн. грн. Ці обставини, у поєднанні з характером злочину, в якому підозрюється ОСОБА_8 , свідчать про наявність у нього прихованих активів, якими він може вільно користуватися, зокрема і для переховування. Крім того, підозрюваний та його брат - ОСОБА_10 , кожен окремо, отримали від свого друга ОСОБА_11 довгострокову безвідсоткову позику, без застави майна, у розмірі понад 8 млн грн. Більше того, наступного дня після постановлення оскаржуваної ухвали братом ОСОБА_11 за підозрюваного внесено заставу. Отже, він здатний отримати у своє розпорядження необхідну суму грошових коштів для внесення застави, без обтяження власного майна, а відтак, вказаний у клопотанні розмір застави не є завідомо непомірним, оскільки підозрюваний та його близьке оточення отримують високі доходи та володіють значним обсягом активів. 
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржувана ухвала постановлена з істотним порушенням вимог КПК України, неповнотою судового розгляду, а також внаслідок порушення права ОСОБА_8 на захист. Зокрема, стверджує, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_8 надавав доручення на набуття у власність іншими фізичними особами активів, зберігаючи повний контроль над такими активами, зокрема і право вчиняти щодо них дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження. Сторона обвинувачення намагається штучно створити враження, що за сімейними і дружніми стосунками ОСОБА_8 стоїть спосіб набуття майна для власного користування. Позиція детективів полягає у намаганні на власний розсуд витлумачити характер правовідносин, який склався між ОСОБА_8 , його братом ОСОБА_10 , а також з ОСОБА_12 - водієм ОСОБА_8 , натомість причетність ОСОБА_8 до всіх інкримінованих йому епізодів помилково розглядається слідством через участь водія ОСОБА_12 у наданні виключно технічної допомоги брату підозрюваного - ОСОБА_10 . При цьому, слідчим суддею не враховано доводи захисту про те, що з самого початку роботи ОСОБА_8 в Офісі Президента України ОСОБА_12 був не лише водієм, а й особою, яка допомагала у випадку необхідності членам родини ОСОБА_8 . Брат підозрюваного - ОСОБА_10 спілкувався напряму з ОСОБА_12 . Втім, ОСОБА_8 ніколи не надавав ОСОБА_12 доручень щодо набуття активів і не вчиняв дій, тотожних за змістом здійсненню права розпорядження. Щодо твердження сторони обвинувачення про набуття автомобіля «MERCEDES-BENZ», мотоциклу «BMW», трьох паркомісць у м. Києві, квартири у м. Львів та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у Закарпатській області у власність ОСОБА_10 за дорученням ОСОБА_8 , то це не відповідає дійсності, оскільки допитаний в якості свідка ОСОБА_10 підтвердив, що вказане майно придбано особисто ним, право розпорядження ОСОБА_8 не надавалося. Дійсно, ОСОБА_12 був задіяний в окремих питаннях, але виключно як водій. Щодо доводів про набуття мотоциклу «Honda» у власність ОСОБА_7 за дорученням ОСОБА_8 , доказів набуття останнім права розпорядження цим транспортним засобом немає. Натомість, саме ОСОБА_7 придбав цей транспортний засіб та у подальшому вирішив його продати, а ОСОБА_8 погодився придбати. Щодо набуття автомобіля «VOLKSWAGEN» у власність ОСОБА_10 за дорученням ОСОБА_8 , то допитаний в якості свідка ОСОБА_11 зазначив, що машина придбана ним на прохання ОСОБА_10 з метою подальшого перепродажу. Зауважив, що висновки слідчого судді про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не відповідають матеріалам провадження. Крім того, стороною обвинувачення не доведено недостатність застосування більш м`яких заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а слідчий суддя у оскаржуваній ухвалі не зазначив мотивів свого рішення в частині того, чому до ОСОБА_8 неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід. Вважає, що розмір застави, визначений слідчим суддею, є очевидно непомірним для ОСОБА_8 , оскільки у 2023 році його дохід становив 458 764,28 грн. Щодо порушення права ОСОБА_8 на захист, зазначив, що оскаржуваною ухвалою на нього покладено обов`язок утримуватися від спілкування із визначеним колом осіб, включно з ОСОБА_11 , який є його захисником. Натомість, захист надав слідчому судді лист керуючого партнера АО «Призма» ОСОБА_7 про те, що з 28.05.2024 року захист ОСОБА_8 у даному провадженні здійснюється адвокатами АО «Призма» - керуючим партнером ОСОБА_7 та адвокатом ОСОБА_11 . Відтак, це виключає можливість покладення на ОСОБА_11 обов`язку утримуватись від спілкування зі ОСОБА_8 .

2.        Узагальнений виклад позицій учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні прокурори ОСОБА_13 та ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 та заперечили проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 . Додатково зазначили, що слідчий суддя не в повній мірі врахував їх доводи щодо розміру застави, оскільки у ОСОБА_8 на праві власності наявні об`єкти нерухомості, а згідно деклараціями, останній отримував заробітну плату та доходи від оренди нерухомості. ОСОБА_8 не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, проживає один, а відтак ризик, що він може переховуватись від органів досудового розслідування і утримувати себе за кордоном, є доведеним та має враховуватись при визначенні розміру застави. Окрім того, ОСОБА_8 придбавалися різні дороговартісні речі та предмети, що підтверджує рівень його платоспроможності. Це стосується тих активів, які, на переконання сторони обвинувачення, набуті іншими особами за його дорученням, а також тих, які за ним зареєстровані. ОСОБА_8 має значні соціальні зв`язки із особами, частина яких є свідками у провадженні і які брали участь у процесі набуття останнім активів. Відтак, вказані особи можуть внести відповідну заставу за нього, що і було зроблено наступного дня після проголошення слідчим суддею оскаржуваного рішення. Таким чином, розмір застави, про який просить сторона обвинувачення, не є завідомо непомірним для підозрюваного. Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , наголосили, що апеляційна скарга не містить належних доводів, які були б підставою для скасування або зміни оскаржуваного рішення. Зокрема, доводи захисту базуються на показаннях осіб, які перебувають із підозрюваним у сімейних або дружніх відносинах, а також тих, які брали участь у процесі набуття ОСОБА_8 відповідних активів, відтак до їх показань слід ставитись критично. Щодо порушення права ОСОБА_8 на захист, то слідчий суддя вірно зазначив, що ОСОБА_11 є свідком у провадженні та дотичний до набуття частини цих активів. При цьому, захист не надав слідчому судді документів про те, що ОСОБА_11 здійснює захист ОСОБА_8 . За наведених обставин, вважають, що підстави для задоволення апеляційної скарги захисника відсутні.
Захисник ОСОБА_7 заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора та підтримав свою апеляційну скаргу. Додатково зазначив, що стороною обвинувачення не доведено обґрунтованості повідомленої ОСОБА_8 підозри. Так, об`єктивною стороною інкримінованого йому злочину є вчинення дій, які за своєю суттю тотожні розпорядженню відповідним майном, втім матеріали провадження стосуються лише факту використання окремого майна в певний проміжок часу. Ця обставина не заперечується захистом. Підозрюваний та свідки у провадженні надали відповідні свідчення, які підтвердили обставини вчинення цивільно-правових угод. Крім того, захист наголошує, що НАЗК не приймало рішень про наявність у діях ОСОБА_8 відповідних порушень. Натомість, на підтвердження своєї версії сторона обвинувачення використовує переписку між ОСОБА_8 та його водієм, який фактично був не лише водієм, а й помічником. Між ними дійсно було відповідне спілкування з певних питань, втім у його змісті відсутній навіть натяк на наявність об`єктивної сторони злочину за ст. 368-5 КК України. Слідчим суддею, незважаючи на це, під час визначення обґрунтованості підозри доводи захисту враховані не були. Крім того, доводи прокурора та висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не відповідають матеріалам провадження. На виконання оскаржуваної ухвали ОСОБА_8 здав свій паспорт для виїзду за кордон на зберігання до відповідного органу, а відтак, він не може виїхати за межі країни. Також, ОСОБА_8 щоразу з`являється за викликом до детектива, постійно погоджує із останнім виїзд за межі м. Києва, тому його процесуальна поведінка є належною. Під час обшуку він надав всі необхідні паролі логічного захисту до свої мобільних телефонів та нічого не приховував. Відтак, стороною обвинувачення не наведено жодних доказів, чому до ОСОБА_8 не може бути застосовано більш м`який запобіжний захід. Окремо наголосив на непомірності розміру застави, визначеному оскаржуваною ухвалою слідчого судді.
Підозрюваний ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу свого захисника та заперечив проти апеляційної скарги прокурора. Додатково зазначив, що у квартирі у м. Львів він ніколи не був, як виглядає ця нерухомість, він також не уявляє. Вказана квартира була придбана його братом - ОСОБА_10 . У 2022 році брат звернувся до нього з проханням надати свого водія - ОСОБА_12 , щоб останній відвіз його до м. Львів для укладення угоди купівлі-продажу вказаної квартири. Водій привіз брата до м. Львів, втім не перебував з ним під час оформлення угоди. Детективами були допитані особи, які безпосередньо приймали участь у купівлі-продажі квартири, які повідомили, що не знають ОСОБА_8 . Окрім того, у вказаній квартирі зроблена дитяча кімната, оскільки лише брат має малолітніх дітей. Щодо земельної ділянки у Закарпатській області та мотоциклу «BMW», то він ніколи це майно не бачив та не користувався ним. Щодо коштовних речей, на чому наполягає сторона обвинувачення, то це була рекламна пропозиція, тобто розсилка з магазинів. Наголосив, що кримінальне провадження за підозрою його у незаконному збагаченні здійснюється без наявності відповідного висновку НАЗК щодо моніторингу способу життя. Відтак, наявні всі правові підстави для задоволення апеляційної скарги його захисника. 

3. Встановлені слідчим суддею обставини та мотиви оскаржуваного рішення.
3.1. Короткий зміст та мотиви клопотання про застосування запобіжного заходу.
За змістом клопотання про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 , яке було предметом розгляду слідчого судді, детективами НАБУ здійснюється досудове розслідування, а прокурорами САП - процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 42023000000000436 від 15.03.2023 р., зокрема за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368-5 КК України. 
За версією органу досудового розслідування  ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді Заступника Керівника Офісу Президента України, отримав можливість набувати активи, вартість яких суттєво перевищує його доходи. Поряд з цим, усвідомлюючи протиправність таких дій, з метою приховання факту набуття таких активів та бажаючи не бути притягнутим до кримінальної відповідальності за такі дії, ОСОБА_8 вирішив здійснювати таке набуття активів шляхом набуття їх у власність іншими фізичними особами за його дорученням, зберігаючи повний контроль над такими активами, зокрема і право вчиняти щодо них дії, тотожні за змістом праву розпорядження. В описаний вище спосіб період з 12.05.2020 року по 13.09.2022 року ОСОБА_8 набув активи загальною вартістю 17 094 430,57 грн, а саме:
- автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», модель «G 63АМG», 2012 року випуску, ринкова вартість якого станом на 12.05.2020 року складала 1 737 217,45 грн.;
- машиномісце в підземному паркінгу за адресою: АДРЕСА_3 , ринкова вартість якого станом на 21.12.2021 рік складала 459 805 грн.;
- машиномісце в підземному паркінгу за адресою: АДРЕСА_4 , ринкова вартість якого станом на 21.12.2021 рік складала 478 805 грн.;
- мотоцикл марки «Honda» модель «СМХ1100DМ», 2021 року випуску, вартістю 413 000 грн на дату набуття;
- автомобіль марки «VOLKSWAGEN», модель «MULTIVAN», 2021 року випуску, ринкова вартість якого станом на 03.05.2022 рік складала 2 122 157,62 грн.;
- машиномісце в підземному паркінгу за адресою АДРЕСА_5 , ринкова вартість якого станом на 19.05.2022 рік складала 732 065 грн.;
- квартиру загальною площею 102,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_6 , ринкова вартість якої станом на 01.07.2022 рік складала 9 453 855 грн..;
- земельну ділянку загальною площею 0,10 га з кадастровим номером 2124084400:08:001:0334, для ведення особистого селянського господарства, за адресою: АДРЕСА_7 , ринкова вартість якої станом на 13.09.2022 року складала 1 015 059 грн;
- мотоцикл марки «BMW» модель «RnineT Scrambler», 2022 року випуску, вартістю 682 466,50 грн на дату набуття.
Водночас, загальна сума його доходів за період з 01.01.2020 р. по 31.12.2022 р., які могли бути використані для набуття вказаних активів, становила не більше 1 362 952,00 грн.
З метою зменшення ризику бути викритим у протиправній діяльності, ОСОБА_8 залучив ОСОБА_12 для здійснення дій щодо державної реєстрації зазначеного рухомого та нерухомого майна на свого брата ОСОБА_14 та друга ОСОБА_7 .
Тобто різниця між набутими ОСОБА_8 активами у вказаний вище період та його законними доходами становить 15 731 478,57 грн.
Відтак, ОСОБА_8 підозрюється у набутті активів, вартість яких перевищує на 15 731 478,57 грн. його заході доходи, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368-5 КК України.
В обґрунтування необхідності обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді застави детектив у клопотанні зазначив про наявність ризиків, передбачених п. п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, приховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень; незаконно вплинути на свідків та інших учасників у даному провадженні; перешкоджати провадженню іншим чином. 
При цьому, як зазначається у клопотанні, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам. 
Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, згідно зі змістом клопотання, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, перелік та копії яких додані до клопотання, у 10-ти томах.

3.2. Мотиви слідчого судді.
Постановляючи рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави, слідчим суддею надана оцінка наявності обґрунтованості підозри, існуванню ризиків та іншим обставинам, які враховуються в порядку ст. 178 КПК України.
За результатом дослідження наданих стороною обвинувачення доказів, слідчий суддя погодився з доводами клопотання щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368-5 КК України, за обставин, викладених у клопотанні. При цьому, слідчий відхилив версію сторони захисту про те, що наведені у повідомленні про підозру активи були придбані братом ОСОБА_8 - ОСОБА_10 та його другом - ОСОБА_15 за їх власні чи залучені у борг кошти, натомість, ОСОБА_8 не набував такі активи, а лише нетривалий час користувався окремими з них, або сприяв у їх придбанні шляхом надання порад чи залучення особистого водія для допомоги брату. На переконання слідчого судді, така версія подій не спростовує тих фактичних даних, якими сторона обвинувачення обґрунтовує підозру, а тому вони не впливають на висновки щодо обґрунтованості повідомлення про підозру. Крім того, сторона захисту не навела переконливих доводів щодо наявності у ОСОБА_10 достатніх легальних коштів для придбання відповідного майна, що має високу вартість. Водночас існують неспростовані фактичні дані, які вказують на активну роль ОСОБА_8 у процесі придбання наведених у повідомленні про підозру активів.
За висновком слідчого судді, обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами у їх сукупності.
При цьому, на даному етапі слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не надається оцінка доказам з точки зору їх допустимості та достатності для визнання особи винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.
Крім того, за результатами розгляду клопотання слідчий суддя дійшов висновку щодо існування ризиків, передбачених п. п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, приховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень; незаконно вплинути на свідків, інших осіб у даному провадженні. Разом з тим, заявлений стороною обвинувачення ризик - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, не знайшов свого підтвердження під час розгляду клопотання. 
З урахуванням встановлених обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що до підозрюваного ОСОБА_8 не може бути застосований інший, більш м`який запобіжний захід, ніж застава у розмірі, достатньому для забезпечення виконання обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
При визначенні розміру застави слідчим суддею враховано документи, що характеризують особу підозрюваного, а саме: підтвердження його майнового стану, придбання останнім дороговартісних предметів одягу, а також значну кількість та вагомість ризиків, передбачених ст. 177 КПК, які встановлені щодо підозрюваного.
З урахуванням вищенаведених обставин, при визначенні розміру застави слідчий суддя вийшов за межі, визначені ст. 182 КПК України, втім, посилаючись на не підтвердження одного із заявлених стороною обвинувачення ризиків, дійшов висновку про необхідність визначення застави у розмірі 10 млн. грн., який, на його думку, не є завідомо непомірним, але цілком здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
У випадку внесення застави, на підозрюваного строком на два місяці, тобто до 28.07.2024 року включно, покладено обов`язки, визначені п. п. 1-4, 8. 9 ч. 5 ст. 194 КПК України.

4. Мотиви суду.
4.1. Щодо доводів апеляційної скарги захисту про відсутність обґрунтованої підозри. 
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Серед інших, до заходів забезпечення кримінального провадження віднесено запобіжні заходи.
У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Таким чином, можливість застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді запобіжного заходу нерозривно пов`язана із набуттям особою відповідно процесуального статусу підозрюваного, що створює нові ризики відносно дотримання такою особою належної процесуальної поведінки. 
Жоден із заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі і застосування запобіжного заходу, не може застосовуватися без доведення обґрунтованості підозри щодо вчинення кримінального правопорушення. Оцінка критерію обґрунтованості підозри здійснюється слідчим суддею, судом в ході розгляду відповідного клопотання слідчого.
Підозрою є обґрунтоване припущення слідчого або прокурора про вчинення особою кримінального правопорушення. Праву підозрюваного знати, у вчинені якого кримінального правопорушення його підозрюють, кореспондує обов`язок сторони обвинувачення довести це до його відома, повідомити про наявність підозри та роз`яснити її зміст.
Відтак, повідомлення про підозру є одним із найважливіших етапів стадії досудового розслідування, що становить систему процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора, спрямованих на формування законної і обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка набула статусу підозрюваного, можливості захищатись усіма дозволеними законом засобами і способами.
Викладена у письмовому повідомленні підозра є підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні, і в такий спосіб з`являються можливості для підозрюваного впливати на подальше формулювання обвинувачення.
Сформульована підозра встановлює межі, у яких слідчий зможе найефективніше закінчити розслідування, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість належним чином реалізовувати функцію захисту. 
З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають щодо підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених ст. 42 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про, зокрема, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення.
Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, а отже в оцінці цього питання кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням сталої практики ЄСПЛ, про що прямо вказує ч. 5 ст. 9 КПК України. 
Так, у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» під обґрунтованою підозрою ЄСПЛ розуміє існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що необхідні для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення особі обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах провадження для обмеження прав осіб. 
Отже, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, та які не повинні бути переконливими в тій мірі, щоб звинуватити особу у його вчиненні, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування. Таким чином, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих стороною обвинувачення доказів тих самих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.
Також слід враховувати, що повідомлення про підозру - це суб`єктивне, засноване на відповідній структурі складу злочину формулювання обвинувачення у формі певної тези, яка лише у процесі досудового розслідування може перерости у твердження у вигляді обвинувального акту. Отже, на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості та достатності. Повнота та всебічність проведеного розслідування теж не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при дослідженні обґрунтованості підозри.
Проаналізувавши зміст повідомлення про підозру та матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про те, що описана у клопотанні детектива та повідомленні про підозру фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими матеріалами досудового розслідування вказують на наявність вагомих доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного ОСОБА_8 з відповідним кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 368-5 КК, і такі докази є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження. При цьому, ним досліджено наявні в матеріалах клопотання докази та зроблено висновок, що у своїй сукупності вони свідчать про наявність достатніх підстав для повідомлення про підозру та її обґрунтованість. На обґрунтування цього висновку в оскаржуваній ухвалі наведено перелік відповідних доказів (т. 11 а.с. 56-60).
З такими висновками цілком погоджується і колегія суддів. 
Так, на підтвердження причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення органом досудового розслідування до клопотання, серед іншого, надано наступні докази: 1) протокол огляду від 04.04.2023 р., в якому містяться відомості щодо огляду інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон України (система «АРКАН») та встановлення фактів здійснення ОСОБА_8 , ОСОБА_16 та ОСОБА_11 спільних авіаперельотів, а також здійснення окремих спільних перельотів ОСОБА_8 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 (т. 2 а.с. 124-136); 2) лист ОСББ «Домашній затишок-8» від січня 2023 року, яким надано анкету ОСББ по АДРЕСА_8 , від 17.06.2021 р., у якій зазначено, що ОСОБА_12 та ОСОБА_8 надано перепустки для автомобілів марки «MERCEDES» з д.н.з. НОМЕР_1 та д.н.з. НОМЕР_2 , а також марки «Toyota» з д.н.з. НОМЕР_3 та д.н.з. НОМЕР_4 (т. 2 а.с. 155-156); 3) протокол огляду від 27.03.2024 р., в якому зафіксована інформація з мобільного телефону ОСОБА_12 , в якому виявлено листування з абонентським номером « НОМЕР_5 », яким користувався ОСОБА_8 , щодо придбання та заміни запчастин в автомобілі марки «MERCEDES-BENZ», модель «G 63AMG», номер кузова НОМЕР_6 , 2012 року випуску, а також заправлення пальним, продажу, зберігання речей у ньому та щодо його технічного обслуговування (т. 2 а.с. 169-217). Також, під час листування 09.06.2022 року ОСОБА_8 повідомляє стосовно організації можливого продажу «геліка» та показу його потенційному покупцю, повідомляє, що для цього він іде у паркінг (т. 2 а.с. 201-202); 4) протокол огляду від 25.03.2024 р., в якому зафіксована інформація, отримана з мобільного телефону ОСОБА_12 , та містить листування з абонентським номером « НОМЕР_5 », яким користувався ОСОБА_8 , щодо придбання машиномісць та оплати послуг за їх утримання, зокрема: 02.12.2021 року ОСОБА_8 повідомляє ОСОБА_12 , щоб той зв`язався з компанією «Граніт» та дізнався, як купити паркомісце. 24.12.2021 року ОСОБА_12 передає, що ОСОБА_18 повідомив, що можна забирати документи на машиномісце, далі ОСОБА_12 питає у ОСОБА_8 , чи забирати, та отримує ствердну відповідь. 06.02.2022 року міститься спілкування щодо оплати боргу по квитанціям з паркінгу, та ОСОБА_8 запитує, чи оплата проходила від імені ОСОБА_19 . 02.05.2022 року міститься обговорення стосовно можливості придбання третього паркомісця (т. 3 а.с. 125-167); 5) висновок експерта № 11047 за результатами проведення почеркознавчої експертизи від 26.03.2024 р., у якому зроблено висновок, що підпис від імені ОСОБА_10 в договорі 80, 81-РОП про участь у витратах по утриманню автопаркінгу від 21.12.2021 р., укладеному між ТОВ «Будсервісцентр-Комфорт» та ОСОБА_10 , виконано ОСОБА_8 (т. 3 а.с. 273-288); 6) протоколи допиту свідка ОСОБА_20 від 11.03.2024 р. та впізнання особи за фотознімками від 20.06.2023 р., відповідно до яких ОСОБА_20 повідомив, що знає ОСОБА_21 , як власника паркомісць у підземному паркінгу по АДРЕСА_8 , зокрема, який придбав у грудні 2021 року паркомісця № 80, № 81, та впізнав ОСОБА_8 як особу, яка використовує паркомісця 36, 80 та 81, а також повідомив, що водій ОСОБА_8 на ім`я ОСОБА_22 приходив на паркомісця 36, 80, 81 і паркував машини на них (т. 3 а.с. 289-304); 7) протокол огляду від 05.04.2023 р., згідно якого були оглянуті договір № МЖР-01-009 від 01.07.2022 р. купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомості - двокімнатну квартиру загальною площею 102,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_6 , за ціною 1 162 807,29 грн., укладений між ТОВ «Авалон Дрім» та ОСОБА_10 , а також довідку від 01.07.2022 р. про оплату майнових прав в повному обсязі та акт прийому-передачі майнових прав на об`єкт нерухомості від 01.07.2022 (т. 4 а.с. 1-15); протокол огляду від 30.06.2023 р., в якому зафіксована інформація, отримана від операторів мобільного зв`язку стосовно з`єднань мобільних терміналів зв`язку, згідно з яким встановлено, в тому числі: наявність з`єднань абонентських номерів мобільного зв`язку, якими користуються ОСОБА_8 та ОСОБА_23 , що свідчить про спільні зустрічі між ними протягом 2020-2021 р.р. на території м. Київ та м. Львів (т. 4 а.с. 21-37); 8) протокол огляду від 22.09.2023 р. мережі інтернет, у якому встановлено наявність відео, на якому ОСОБА_23 на засіданні виконавчого комітету Львівської міської ради заявляє, що він є власником будівельної компанії «Авалон» (т. 4 а.с. 50-56); 9) протокол огляду від 18.04.2024 р., у якому зафіксована інформація з мобільного номеру телефону ОСОБА_24 (менеджер з продаж групи компаній «Авалон)», зокрема: наявне листування із контактом « НОМЕР_7 . ОСОБА_25 » лише 01.07.2022 року; виявлено з`єднання із контактом « ОСОБА_26 » та повідомлення «Дія договору: Ціна за договором - 1162807,29 грн. Сьогодні склєпали допку, де ціна вже аж 8 137 193 грн. За результатами проведення незалежної оцінки ринкової вартості майнових прав, остаточна вартість майнових прав на об`єкт нерухомості - 2-кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_6 загальною площею 102,6 кв.м, житловою площею 33,8 кв.м становить 9 млн. 350 тис. грн. без ПДВ», « ОСОБА_11 має негативну репутацію», «клієнту потрібно шукати іншого позичальника»; виявлено файл, датований 09.02.2023, зображення квитанції від 01.07.2022 р. про оплату ОСОБА_10 на ТОВ «Авалон Дрім» майнових прав за договором МЖР-01-009 на суму 1 162 807,29 грн (т. 5 а.с. 99-214); 10) протоколи допиту свідка ОСОБА_12 від 17.10.2023 р. та огляду від 26.03.2024 р., згідно з якими останній пояснив, що за вказівкою ОСОБА_8 здійснював оплату комунальних платежів по квартирі у АДРЕСА_9 , для здійснення оплати ОСОБА_8 надавав йому платіжні документи на оплату комунальних послуг, де був вказаний ОСОБА_10 і вищевказана адреса; ОСОБА_8 дав вказівку відвезти ОСОБА_10 на автомобілі до м. Львів. Також свідок повідомив, що за вказівкою ОСОБА_8 він їздив разом із ОСОБА_10 у Закарпатську область, щоб забрати автомобіль «VOLKSWAGEN». У подальшому, за вказівкою ОСОБА_8 він їздив разом зі ОСОБА_10 на державну реєстрацію вказаного автомобіля. Окрім того, ОСОБА_8 давав вказівки відвезти вказаний автомобіль на обслуговування, а також давав кошти на оплату вказаних послуг. Окрім того, свідок повідомив, що за дорученням ОСОБА_8 він відвозив ОСОБА_7 в салон на оформлення мотоцикла «Honda», забрав у ОСОБА_7 . номерні знаки та свідоцтво про реєстрації мотоциклу для передачі ОСОБА_8 , передавав дилеру платіжне доручення, листувався стосовно встановлення додаткового обладнання на мотоцикл, ОСОБА_8 їздив на цьому мотоциклі у 2022 році (т. 6 а.с. 114-141); 11) протокол огляду від 25.04.2024 р., в якому міститься інформація щодо огляду документів, які були вилучені за місцем проживання ОСОБА_10 , зокрема виявлено квитанцію АТ КБ «ПриватБанк» від 07.12.2022 р. про оплату комунальних послуг, наданих по квартирі за адресою: АДРЕСА_6 , де платником є ОСОБА_27 (водій ОСОБА_8 ) (т. 6 а.с. 161-171); 12) протокол огляду від 28.03.2024 р., в якому міститься інформація з мобільного телефону ОСОБА_12 , де було виявлено листування з абонентським номером « НОМЕР_5 », яким користувався ОСОБА_8 щодо супроводження ОСОБА_10 у день реєстрації права власності на транспортний засіб у сервісному центрі 03.05.2023 року, а також листування щодо передачі ключів від названого автомобіля, його сервісного обслуговування, зокрема, 22.06.2022 року ОСОБА_8 повідомляє, щоб ОСОБА_12 зайшов до нього додому, забрав ключі та техпаспорт від «мультивана» (т. 7 а.с. 7-51); 13) договір № 8048/2022/3159417 від 03.05.2022 р., укладений між ОСОБА_11 та ОСОБА_10 про купівлю-продаж транспортного засобу - автомобіля марки «VOLKSWAGEN», модель «MULTIVAN», 2021 року випуску (т. 7 а.с. 5-6); 14) матеріали моніторингу способу життя ОСОБА_8 , отримані від НАЗК, в яких міститься зображення з системи відеоспостереження м. Києва «Безпечне місто», на яких ОСОБА_8 18.08.2022 року та 23.08.2022 року рухається на велосипеді поруч з автомобілем марки «VOLKSWAGEN», модель «MULTIVAN» з д.н.з. « НОМЕР_8 » (т. 7 а.с. 148-154); 15) лист ТОВ «Автомобільний дім «Атлант-М» № 61 від 05.03.2024 р. (т. 7 а.с. 157), згідно з яким надано копії актів виконаних робіт від 22.06.2022 р. по автомобілю «VOLKSWAGEN», модель «MULTIVAN» з д.н.з. « НОМЕР_8 », в якому платником зазначено ОСОБА_12 та його номер телефону, акт передання-прийняття від 22.06.2022 р., наряд-замовлення від 22.06.2022 р., в яких також зазначено ОСОБА_12 (т. 7 а.с. 165-168);16) протокол допиту свідка ОСОБА_28 від 12.05.2023 р., в якому останній зазначив, що він є охоронцем підземного паркінгу по АДРЕСА_8 , а також вказав, що бачив автомобіль з номерами « НОМЕР_1 » на машиномісці 81 (т. 7 а.с. 174-179); 17) протокол огляду від 28.03.2024 р. щодо огляду інформації з мобільного телефону ОСОБА_12 , у якому виявлено листування з абонентським номером « НОМЕР_5 », яким користувався ОСОБА_8 , відповідно до якого: 26.04.2021 року ОСОБА_8 надіслав ОСОБА_12 повідомлення наступного змісту «Honda Rebel 1100 DCT», «Якутская 14 Днипромоторинвест», 24.01.2022 року ОСОБА_8 надіслав ОСОБА_12 фотозображення реквізитів рахунку на оплату «Honda СМХ 1100 Rebel», фото платіжного доручення про перерахування коштів від імені ОСОБА_7 , просить переслати їх дилеру; 29.01.2022 року ОСОБА_12 надіслав ОСОБА_8 перелік аксесуарів до мотоцикла «Honda СМХ 1100 Rebel», їх вартість, а також фото самого мотоцикла; 01.02.2022 року ОСОБА_12 надіслав ОСОБА_8 фото рахунка по вартості аксесуарів для «Honda СМХ 1100 Rebel»; 08.02.2022 року ОСОБА_12 надіслав ОСОБА_8 фото мотоцикла «Honda СМХ 1100 Rebel» зі встановленими новими аксесуарами; 08.02.2022 року ОСОБА_8 попросив ОСОБА_12 поїхати до ОСОБА_29 , забрати техпаспорт та номери на «байк»; 10.02.2022 року та 18.02.2022 року ОСОБА_8 та ОСОБА_12 узгоджують час, коли ОСОБА_8 краще записати на заняття в мотошколу; 02.04.2022 року ОСОБА_8 та ОСОБА_12 обговорюють аксесуари до мотоцикла; 05.06.2022 року ОСОБА_8 просить ОСОБА_12 накрити мотоцикл; 11.06.2022 року ОСОБА_8 повідомляє ОСОБА_12 , що думає над тим, щоб на мотоциклі поїхати на день народження; 16.07.2022 року ОСОБА_8 надсилає ОСОБА_12 повідомлення наступного змісту: « ОСОБА_22 , а заїдеш в паркінг, забери приколи для змащування ланцюга на байку»; 22.10.2022 року ОСОБА_8 та ОСОБА_12 узгоджують деталі щодо поставлення мотоцикла на зберігання (т. 7 а.с. 230-284); 18) протокол допиту свідка ОСОБА_30 від 19.07.2023 р. та пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.07.2023 р., згідно з якими останній пояснив, що він працює на ТОВ «АВТ Баварія Київ» на посаді менеджера-консультанта з продажу мотоциклів. У період кінця серпня - початку вересня до автосалону у с. Гора Бориспільського району Київської області приїхала особа, яка представилась ОСОБА_31 і сказала, що хоче зробити подарунок своєму брату на день народження, дав номер мобільного телефону «Сергія водія» - « НОМЕР_9 » ( ОСОБА_12 ). На вказаний номер телефону свідок надіслав цінові пропозиції по мотоциклам та їх фотографії. У кінці оформлення придбання та організації передачі мотоцикла ОСОБА_8 разом із його водієм - ОСОБА_12 та братом - ОСОБА_10 приїхали до автосалону «БМВ» (т. 8 а.с. 43-58); 19) висновки експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи № 636 від 25.03.2024 р., № 637 від 28.02.2024 р., згідно з якими ринкова вартість автомобіля «MERCEDES-BENZ», модель «G 63АМG», 2012 року випуску, станом на 12.05.2020 року складала 1 737 217,45 грн., а ринкова вартість автомобіля «VOLKSWAGEN», модель «MULTIVAN», 2021 року випуску, станом на 03.05.2022 року складала 2 122 157,62 грн (т. 8 а.с. 95-119); 20) висновки експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи № 638 від 26.03.2024 р., № 641 від 08.05.2024 р. та № 640 від 08.05.2024 р., згідно з якими ринкова вартість вищевказаної квартири у м. Львів станом на 01.07.2022 року складала 9 453 855 грн., ринкова вартість машиномісця № 80 станом на 21.12.2021 року складала 459 805 грн., № 81 - 478 805 грн., № 36 - 732 065 грн (т. 8 а.с. 121-159); 21) висновок експерта за результатами проведення судової оціночно-земельної експертизи № 640 від 08.05.2024 р., відповідно до якого ринкова вартість вищевказаної земельної ділянки у Закарпатській області станом на 13.09.2022 року складає 1 015 059 грн. (т. 8 а.с. 160-177), та інші матеріали кримінального провадження.
Дослідивши наведені матеріали, колегія суддів приходить до висновку, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується зібраними матеріалами, зі змісту яких вбачається, що придбані об`єкти нерухомості та рухоме майно тісно пов`язані із ним, а інші матеріали у своїй сукупності викликають сумнів у спроможності титульних власників придбати нерухоме та рухоме майно в такому обсязі та за такою вартістю у достатньо стислий проміжок часу. Відтак, наявні документальні докази є достатніми для переконання стороннього об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг вчинити кримінальне правопорушення, щодо якого йому повідомлено про підозру, а зібрані слідством документи на цьому етапі з розумною достатністю та вірогідністю пов`язують його з обставинами, викладеними у повідомленні про підозру, та свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368-5 КК.
А відтак, посилання захисника ОСОБА_7 на вільність сторін в укладанні правочинів, що дає право на визначення вартості об`єктів продажу на власний розсуд, не сприймаються колегією суддів як переконливі, натомість, можуть бути предметом перевірки з наданням відповідної оцінки під час подальшого досудового розслідування. До того ж, на момент повідомлення особі про підозру не є необхідним встановлення усіх елементів складу інкримінованого кримінального правопорушення, оскільки досудове розслідування фактично і здійснюється з тією метою, аби встановити всі чотири елементи відповідного складу злочину, а також встановити всі його кваліфікуючі ознаки. 
Що стосується доводів підозрюваного ОСОБА_8 про відсутність відповідного висновку НАЗК щодо моніторингу способу життя, колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах справи наявні витяги з матеріалів НАЗК щодо моніторингу способу життя Заступника Керівника Офісу Президента України ОСОБА_8 , що свідчить про здійснення НАЗК такого моніторингу. Окрім того, наявність або відсутність зазначеного висновку в матеріалах провадження на даній стадії кримінального провадження жодним чином не впливає на наявність чи відсутність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 . 
Натомість, за результатами апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено обставин, які б очевидно та беззаперечно вказували на непричетність ОСОБА_8 до кримінального правопорушення, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру, а тому відсутні підстави вважати, що повідомлення про підозру є необґрунтованим. 

4.2. Щодо доводів апеляційної скарги захисту про відсутність ризиків.

Слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі встановив наявність трьох із чотирьох ризиків, наведених детективом у клопотанні, що передбачені п. п 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України. В той же час, сторона захисту не погоджується з існуванням жодного із них.
Надаючи оцінку наявності існування ризику переховування, колегія суддів враховує та оцінює сукупність відомостей щодо майна підозрюваного, яке є достатнім для переховування від органу досудового розслідування та суду. Окрім того, виходячи з наявного у матеріалах провадження листування ОСОБА_12 із ОСОБА_8 , останні обговорюють питання щодо придбання різних товарів, в тому числі, дороговартісних предметів одягу. Вказане свідчить про наявність у ОСОБА_8 активів та коштів. При цьому, доводи захисту про те, що це була рекламна пропозиція, тобто розсилка з брендових магазинів, колегія суддів відхиляє, оскільки у ході листування підозрюваний обирає собі товар, відправляє фото обраного товару ОСОБА_12 та відправляє останнього до магазинів, а ОСОБА_12 , в свою чергу, погоджує зі ОСОБА_8 розміри та кольори обраного ним товару (т. 10 а.с. 9-127). Підлягає застосуванню також практика Європейського суду з прав людини, згідно з якою, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 р. Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Відтак, міра покарання, яка може бути призначена підозрюваному у випадку визнання його винуватим, хоча і не може бути визначальним фактором, але враховується при оцінці такого ризику. Також, цілком слушним є висновок слідчого судді про те, що ОСОБА_8 протягом останніх чотирьох років перебував на посаді Заступника Керівника Офісу Президента України, а тому мав можливість сформувати зв`язки з представниками різних органів державної влади, в тому числі, з посадовими особами, які можуть прийняти рішення про дозвіл на виїзд за межі України.
Оцінюючи ризик знищення, приховування або спотворення документів, які мають істотне значення для встановлення обставин правопорушення, колегія суддів враховує обставини та характер вчиненого кримінального правопорушення, які свідчать про вжиття ОСОБА_8 ряду конспіративних заходів з метою приховання здійснення ним витрат на придбання рухомого і нерухомого майна та збереження власного впливу на придбані у такий спосіб активи, а також те, що на даний час органу досудового розслідування не вдалося відшукати та вилучити низку документів, які стосуються набутих активів, згадки про які є в інших документах, та які можуть перебувати у ОСОБА_8 та ОСОБА_10 . Враховуючи, що досудове розслідування ще триває і сторона обвинувачення не завершила збирання доказів у провадженні, наведені обставини вказують на існування вказаного ризику.
Оцінюючи ризик незаконного впливу підозрюваного на свідків та інших учасників провадження, колегія суддів враховує, що вплив може полягати у здатності особи завдяки її авторитету, особистим якостям, дружнім чи іншого роду стосункам вносити певні суттєві корективи у показання таких осіб. Колегія суддів приймає до уваги характер взаємовідносин між підозрюваним та свідками у цьому провадженні, які є його близькими родичами та знайомими, друзями, що підтверджуються матеріалами клопотання. Відтак, цілком ймовірним є бажання таких осіб допомогти ОСОБА_8 уникнути кримінальної відповідальності. На думку колегії суддів, вірогідність такого ризику існує у тій мірі, щоб бути підставою для застосування запобіжного заходу.
При цьому, посилання захисту на нібито документальне непідтвердження встановлених слідчим суддею ризиків спростовується матеріалами провадження та доказами, зібраними органом досудового розслідування у вигляді протоколів НСРД, протоколів оглядів вилучених мобільних телефонів, планшетів тощо, які у достатній мірі переконують колегію суддів у наявності вищевказаних ризиків.
Відтак, встановлені слідчим суддею ризики не є абстрактними та підтверджуються матеріалами кримінального провадження.
Що стосується заявленого стороною обвинувачення ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, який не знайшов свого підтвердження під час розгляду клопотання слідчим суддею, колегія суддів не вдається до оцінки висновків оскаржуваної ухвали про його відсутність, оскільки апеляційну скаргу в цій частині прокурор не подавав. 

4.3. Щодо неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, ніж застава. 

Під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.
Відповідно до градації запобіжних заходів, що визначені у ст. 176 КПК України, більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні із заставою, є особисте зобов`язання та особиста порука.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема і ті, які визначені п. п. 1-12 ч. 1 ст. 178 КПК України. 
За результатами розгляду клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що на цьому етапі кримінального провадження застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж застава, не зможе запобігти ризикам кримінального провадження, у тому числі належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, з чим погоджується і колегія суддів. Крім того, в апеляційній скарзі стороною захисту не порушується питання щодо застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді поруки або особистого зобов`язання, натомість, ставиться вимога про відмову у задоволенні клопотання детектива про обрання запобіжного заходу у вигляді застави в цілому, а відтак, колегія суддів не вдається до додаткової оцінки обставин, що стосуються вирішення даного питання.

4.4. Щодо доводів апеляційних скарг стосовно розміру застави.
Положення КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на наступні критерії, які слід врахувати під час визначення розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, зокрема матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.
Колегія суддів враховує, що злочин, передбачений ч. 1 ст. 368-5 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_32 повідомлено про підозру, є тяжким та, у відповідності до примітки ст. 45 КК України, відноситься до корупційних.
Корупційна діяльність безпосередньо пов`язана з великими обсягами активів, які можуть становити значну частку ресурсів держави та які ставлять під загрозу політичну стабільність і сталий розвиток цих держав.
Відповідно до абз. 2 Угоди про створення групи держав по боротьбі з корупцією (GRECO) від 05.05.1998 р., корупція являє собою величезну загрозу правовим нормам, демократії, правам людини, об`єктивності та соціальній справедливості, перешкоджає економічному розвиткові та ставить під загрозу стабільність демократичних інститутів та етичних норм суспільства.
Корупція спотворює моральний стан будь-якого суспільства, порушує соціально-економічні права бідних та незахищених прошарків суспільства, підриває демократію, руйнує верховенство права, яке є основою кожного цивілізованого суспільства, затримує розвиток, та позбавляє суспільство, і зокрема, бідних, переваг вільного та відкритого змагання (Лімська декларація від 11.09.1997 р., прийнята на VIII Міжнародній конференції по боротьбі з корупцією, Ліма, Перу, 7-11 вересня 1997 року).
Корупція загрожує правопорядку, демократії та правам людини, руйнує належне управління, чесність та соціальну справедливість, перешкоджає конкуренції та економічному розвиткові і загрожує стабільності демократичних інститутів і моральним засадам суспільства (абз. 5 преамбули Кримінальної конвенції про боротьбу з корупцією (ETS 173) від 27.01.1999 р., ратифікованої Законом України № 252-V від 18.10.2006 р., що набрала чинності 01.03.2010).
Абзацами 2, 4 преамбули до Конвенції Організації Об`єднаних Націй проти корупції від 31.10.2003 р., ратифікованої Законом України № 251-V від 18.10.2006 р., що набрала чинності 01.03.2010 встановлено, що корупція породжує серйозні проблеми і загрози для стабільності й безпеки суспільств, що підриває демократичні інститути й цінності, етичні цінності й справедливість та завдає шкоди сталому розвитку й принципу верховенства права. Випадки корупції, пов`язані з великими обсягами активів, які можуть складати значну частку ресурсів держави, ставлять під загрозу політичну стабільність і сталий розвиток цих держав.
Відтак, корупція є однією з основних загроз національній безпеці, яка підриває фінансову систему, наслідками чого можуть бути втрата країною політичних та економічних позицій на міжнародній арені, погіршення її іміджу, міжнародна ізоляція, скорочення чи навіть повне припинення зовнішніх інвестицій, тим паче під час військової агресії з боку рф. Вчинення корупційного злочину Заступником Керівника Офісу Президента України підриває не тільки довіру суспільства до держави та державних інститутів, а й спроможність державних службовців захищати національні інтереси через використання посади для власного збагачення.
А тому, безумовно, сума застави, що у даному випадку застосовується до підозрюваного ОСОБА_8 , повинна бути такою, щоб, з одного боку, загроза її втрати утримувала підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - не була для нього завідомо непомірною, що призведе до неможливості її внесення. Водночас, оскільки законодавцем не визначено чітких критеріїв обрання розміру застави у виключних випадках, визначення її грошового еквіваленту відбувається відповідно до внутрішнього переконання суду, а орієнтирами можуть бути майновий стан підозрюваного та розмір суми незаконного збагачення.
Як вже зазначалося вище, ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого корупційного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368-5 КК України, що передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Сума ймовірного незаконного збагачення складає 15 731 478,57 грн. У клопотанні про застосування запобіжного заходу ставилось питання про визначення ОСОБА_8 застави у розмірі 17 093 060 грн.
З урахуванням надмірної суспільної небезпеки корупційного злочину, вчинення якого інкримінується ОСОБА_8 органом досудового розслідування, а також враховуючи ступінь втручання, здійснення якого допускається законодавцем під час застосування заходів забезпечення у кримінальних провадженнях за підозрою осіб у скоєнні корупційних кримінальних правопорушень, розмір застави може і має бути визначеним на рівні, необхідному для забезпечення дієвості такого заходу. Відтак, колегія суддів доходить до переконання, що визначений слідчим суддею розмір застави не є явно непомірним для підозрюваного, з огляду на задекларовані ним доходи та заощадження, а також наявність у власності рухомого та нерухомого майна, та здатен запобігти встановленим ризикам і забезпечити виконання покладених на підозрюваного обов`язків під загрозою звернення внесених коштів у дохід держави в разі їх невиконання.
Крім цього, під час апеляційного розгляду встановлено, що наступного дня після постановлення оскаржуваної ухвали за підозрюваного ОСОБА_8 внесено заставу у розмірі, який йому визначив слідчий суддя. Відповідно, доводи апеляційної скарги захисту щодо завідомо непомірного для підозрюваного розміру застави не є слушними.
Доводи апеляційної скарги прокурора про необхідність збільшення розміру застави до 17 093 060 грн. колегія суддів також не вважає слушними, оскільки слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі дійшов висновку про завищення зазначеного у клопотанні розміру застави виключно з огляду на непідтвердження одного із заявлених стороною обвинувачення ризиків - зокрема, ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Натомість, в апеляційній скарзі прокурор такий висновок не оскаржує. Враховуючи, що зменшення слідчим суддею розміру застави пов`язується виключно з відсутністю одного із заявлених стороною обвинувачення ризиків, що прокурором не оскаржується, колегія суддів не вбачає за необхідне вдаватися до оцінки інших доводів апеляційної скарги прокурора в цій частині. 

4.5. Щодо доводів апеляційної скарги захисту про порушення права на захист.

Доводи сторони захисту про порушення права ОСОБА_8 на захист, оскільки оскаржуваною ухвалою на нього покладено обов`язок утримуватись від спілкування із визначеним колом осіб, включаючи ОСОБА_11 , який є його захисником, колегія суддів вважає необґрунтованими. Зокрема, в матеріалах провадження відсутнє документальне підтвердження того, що адвокат ОСОБА_11 , на відміну від захисника ОСОБА_7 , здійснював захист підозрюваного ОСОБА_8 , що не було спростовано під час апеляційного розгляду. Натомість, наявність ордеру на надання правової допомоги ОСОБА_8 адвокатським об`єднанням «Призма» підтверджує лише те, що договір про надання правової допомоги укладено з вказаним адвокатським об`єднанням, а не з адвокатом ОСОБА_11 . Під час апеляційного розгляду докази іншого суду надані не були. Відтак, підстави для висновку про те, що за викладених обставин встановлене оскаржуваною ухвалою обмеження на спілкування з адвокатом ОСОБА_11 порушує право на захист ОСОБА_8 - відсутні, оскільки ОСОБА_11 не здійснює захист останнього. Крім того, ОСОБА_11 є свідком у кримінальному провадженні та, за версією сторони обвинувачення, має відношення до набуття частини вищевказаних активів, що підлягає перевірці під час досудового розслідування. 

5. Висновки суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Колегія суддів зазначає, що апеляційна скарга захисника містить посилання на те, що ухвала слідчого судді постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, втім, посилання на конкретні процесуальні порушення, допущені слідчим суддею, які б могли вважатися істотними, у ній відсутні. Доводи захисника з приводу не врахування слідчим суддею всіх обставин кримінального провадження також не є слушними, оскільки оскаржувана ухвала містить належне обґрунтування всіх істотних обставин, що підлягають встановленню та оцінці, про що зазначено вище. Решті доводів апеляційної скарги захисника, зокрема, щодо неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, колегією суддів також надана правова оцінка у розділі 4 ухвали, та вони відхилені.
Доводи апеляційних скарг захисту та прокурора щодо непомірності визначеного розміру застави, з посиланням на неповноту врахування слідчим суддею обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, під час апеляційного розгляду також не знайшли свого підтвердження.
Враховуючи встановлені вище обставини, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг прокурора та захисника ОСОБА_7 , у зв`язку з чим оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 369-372, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги прокурора та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 28.05.2024 р. - без змін. 
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя                                                                              ОСОБА_2 

судді                                                                                  ОСОБА_3 

                                                                                ОСОБА_4