Справа № 465/2715/23                         Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О. 
Провадження № 22-ц/811/1477/24                 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

        12 серпня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

               головуючий – суддя Цяцяк Р.П., 
               судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,
за участю: секретаря Ковальчука Ю.П.;
адвоката Квака В.В. - представника позивача ОСОБА_1 ;
відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , представника ОСОБА_1 , на рішення Франківського районного суду міста Львова від 10 квітня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просив зменшити розмір аліментів, встановлений рішенням Франківського районного суду м. Львова від 29.11.2016 року у справі 465/5639/16-ц, та стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки згаданих сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини із всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення нею повноліття.
Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 29.11.2016 року у справі 465/5639/16-ц було ухвалено стягувати з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання їхньої доньки у розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходів) ОСОБА_1 щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення ОСОБА_2 до суду, тобто - з 30.09.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.
З цього часу у ОСОБА_1 погіршився стан здоров`я внаслідок травм, отриманих ним під час бойових дій при захисті Батьківщини, що потребує додаткових витрат на лікування.
Крім того, з моменту ухвалення судом вищезгаданого рішення набрало законної сили також і рішення Франківського районного суду міста Львова від 22.12.2016 року у справі № 464/5397/16-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, згідно якого з ОСОБА_1 було стягнуто 1/4 частину зі всіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку: починаючи з 04.07.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Також набрало законної сили і рішення Франківського районного суд м. Львова від 17.01.2017 року у справі 465/5638/16-ц, яким було постановлено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання останньої в розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи із 30.09.2016 року.
Таким чином, у позивача значно погіршилось матеріальне становищ, так як на день подачі позову із заробітної плати останнього стягується 70 % в якості виплати по аліментах на утримання двох дітей та дружини, а тому позивач вважає, що розмір аліментів, який стягується на користь відповідачки, підлягає зменшенню до 1/6 частини від усіх видів його доходів (а.с. 1-4).
 
Оскаржуваним рішенням позов частково задоволено.
Змінено розмір аліментів, визначених рішенням Франківського районного суду міста Львова від 29.11.2016 року у справі № 465/5639/16-ц, та ухвалено стягувати з  ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_2  на утримання доньки  ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття(а.с. 121-125).

Дане рішення оскаржив представник позивача.
Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи.
Вважає, що суд не дав належної оцінки тому, що станом на даний час з позивача на утримання двох дітей та колишньої дружини стягуються аліменти у розмірі 70 % від усіх його доходів (а.с. 133-137).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони відповідачки, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що: 
-        цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (статті 12 і 81);
-        суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);
-        доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);
-        належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77);
-        обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);
-        обставини, встановленні рішенням суду у (зокрема) цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 4 статті 82).

Судом встановлено та стверджується матеріалами справи наступне.

15.07.2007 року у позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_5  народився син ОСОБА_6 .

27.11.2010 року позивач ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з відповідачкою ОСОБА_2  (а.с. 59) і  ІНФОРМАЦІЯ_2  у них в цьому шлюбі народилася донька ОСОБА_7 .

26.07.2012 року рішенням Сихівського районного суду міста Львова було присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5  на утримання їхнього спільного сина ОСОБА_6 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття (а.с. 180).

29.11.2016 року рішенням Франківського районного суду міста Львова було присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2  на утримання їхньої спільної доньки ОСОБА_7 аліменти у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу). Як вбачається з описової частини цього рішення, ОСОБА_1 (вже будучи з 2012 року платником аліментів на утримання сина ОСОБА_6 ), будучи у цій справі відповідачем, в судове засідання не з`явився, «однак подав заяву про визнання позову», у якій «не заперечує проти задоволення позову» (а.с. 12-14).

22.12.2016 року рішенням Сихівського районного суду міста Львова було змінено розмір аліментів, присуджений до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5  на утримання сина ОСОБА_6 згаданим вище рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 26.07.2012 року, та ухвалено стягувати такі аліменти у розмірі 1/4 частини із всіх видів доходів ОСОБА_1 (а.с. 18-19). Відповідач ОСОБА_1 це рішення суду не оскаржував.

17.01.2017 року рішенням Франківського районного суду міста Львова було присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2  аліменти на її утримання у розмірі 2 000 грн. Як вбачається з описової частини цього рішення, ОСОБА_1 (вже будучи платником аліментів на утримання сина ОСОБА_6 (1/4 частина його доходів) та доньки ОСОБА_7 (1/2 частина його доходів), в судове засідання не з`явився, однак «на адресу суду подав заяву про слухання справи у його відсутності, в якій позов визнав та просить такий задоволити» (а.с. 16-17).

Тобто, як вбачається з вищенаведеного, сплату всіх аліментів, на які міститься посилання, як у позовній заяві, так і в апеляційній скарзі, позивач фактично «погоджував»: як у активній формі (шляхом подання до суду заяв про визнання позовів та про їх задоволення), так і у пасивній формі (не оскаржуючи рішення суду першої інстанції про стягнення цих аліментів).

Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У поданій до суду 10.04.2024 року позовній заяві ОСОБА_1 , як на правову підставу зменшення розміру аліментів, посилається на зміни у нього матеріального стану та погіршення стану його здоров`я.
Суд в оскаржуваному рішенні дав належну оцінку всім доводам позивача, з урахуванням яких і зменшив розмір аліментів з 1/2 частини від всіх видів заробітку (доходів), який був присуджений до стягнення з нього рішенням Франківського районного суду міста Львова від 29.11.2016 року у справі № 465/5639/16-ц, до 1/4 частини, тобто – в 2 (два) рази.

В апеляційній скарзі не зазначено, в чому саме полягає незаконність і (або) необґрунтованість оскаржуваного рішення (які саме обставини та (чи) докази, що мають значення для справи, судом встановлені та (чи) оцінені неповно та (або) неправильно); які саме нові обставини і (або) докази підлягають встановленню, дослідженню чи оцінці в ході апеляційного розгляду справи тощо; так само, як у ній не наведено жодних заперечень проти доводів, наведених відповідачкою ОСОБА_2 у поданому нею Відзиві на позовну заяву, у якому остання просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів у повному обсязі (а.с. 44-45).

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що правові підстави для його скасування чи зміни відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 

П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , представника ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Франківського районного суду міста Львова від 10 квітня 2024 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 15 серпня 2024 року.

       Головуючий:                                                Цяцяк Р.П.

       Судді:                                                                Ванівський О.М.

                                                                       Шеремета Н.О.