Справа № 157/2082/23  Провадження №33/802/449/24 	Головуючий у 1 інстанції:Антонюк О. В. 	
	Доповідач: Подолюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 липня 2024 року                                                                 місто Луцьк

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., з участю захисника ОСОБА_1 – адвоката Деркача В.К. (в режимі відеоконференції), розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Деркача Володимира Кузьмича на постанову судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 27 травня 2024 року,
                                               ВСТАНОВИВ:
Оскаржуваною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. 
Також з ОСОБА_1 в користь держави стягнуто судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Так, ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що він 29 жовтня 2023 року о 18:15 год. по вул.Центральній в с.Верхи Камінь-Каширського району, керував автомобілем марки «Фольксваген Кадді», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці), і відмовився від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, чим порушив п.2.5 ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
У поданій апеляційній скарзі захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Деркач В.К. вважає судове рішення незаконним і необґрунтованим. Зазначає про те, що винуватість ОСОБА_1 не доводиться належними і допустимими доказами. Поліцейський хоча і долучив до матеріалів справи направлення для проведення медичного огляду, однак воно не підписане його автором, що є порушенням законодавства. Також працівник поліції не підписав акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, яким стверджувалося, що ОСОБА_1 відмовився від огляду на місці зупинки транспортного засобу. Тому такі документи, які долучені до матеріалів справи, не можуть бути належними і допустимим доказами, якими обґрунтовується винуватість ОСОБА_1 . Окрім того, матеріали, які містяться на оптичному диску (відеозапис) підпадають під визначення електронного доказу, тому мають бути засвідчені електронним цифровим підписом та повинні бути надані в оригіналі. Проте, доданий до матеріалів справи відеозапис таких ознак не містить, тому він також не може бути належним і допустимим доказом у справі. Посилаючись на викладене, апелянт просить скасувати оскаржувану постанову судді, а провадження у справі щодо ОСОБА_1 , - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 будучи належним чином завчасно повідомленим про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання до апеляційного суду не з`явився. При цьому, будь-яких клопотань чи заяв про відкладення справи до суду не подавав. Зважаючи на вищевикладене, а також враховуючи норми ст.268 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності цієї особи, що в даному випадку не буде порушенням прав особи, яка притягується до відповідальності.
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши захисника ОСОБА_1 – адвоката Деркача В.К., який скаргу підтримав з підстав викладених у ній, та не заперечував про розгляд справи у відсутності його довірителя, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
За положеннями ст.ст.245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КУпАП.
Так, ОСОБА_1 інкримінується порушення п.2.5 ПДР України та відповідно вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, окрім іншого полягає у діях особи (водія), яка керує транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, спрямованих на ухилення від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння. 
Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами.         Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №331203 від 29.10.2023, за змістом якого ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом порушив п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП. Тобто, він керуючи автомобілем та маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку. Як встановлено із цього протоколу наряду із відеозаписом, ОСОБА_1 відмовився від надання письмових пояснень та підпису протоколу;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, та направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 29.10.2023, з яких вбачається, що ОСОБА_1 як водій транспортного засобу маючи явні ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, яка не відповідає обстановці) відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, і це, як вбачається з матеріалів справи фіксувалось на боді-камеру;
- постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №818167 від 29.10.20223, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.5 ст.121, ч.1 ст.126, ст.125 КУпАП.
Крім того, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення доводиться відеозаписами з боді-камери працівника поліції, на яких зафіксовано події, що викладені у протоколі. Зокрема, на відеозаписах зафіксовано що працівниками поліції було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . Під час спілкування у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння у зв`язку з чим йому неодноразово було запропоновано пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу, або ж в медичному закладі, однак він не давав чіткої відповіді з цього приводу, а будь-яким чином затягував процедуру освідування. При цьому, поліцейським неодноразово ОСОБА_1 роз`яснювалось, що у разі не надання відповіді на те чи він погоджується на проходження огляду, то такі його дії будуть розцінені як ухилення від проходження огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, а також його наслідки, проте він продовжив свої дії з приводу затягування процедури. Тому поліцейський після багаторазових пропозицій на проходження ОСОБА_1 такого огляду, які він фактично проігнорував, розцінив дії останнього як відмову від проходження огляду та повідомив про складення щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП. Окрім того, є зафіксованим факт ознайомлення ОСОБА_1 з його правами, передбаченими законодавством та змістом протоколу шляхом його зачитування вголос, а також факт відмови від надання пояснень та підпису протоколу. Такий відеозапис на думку суду є цілком належним і допустимим доказом, яким підтверджено події, які фактично викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та інших складених матеріалах.
Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності апеляційний суд вважає, що винність ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи. 
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме – у відмові особи, яка керує транспортним засобом відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою, а накладене на нього безальтернативне стягнення відповідає повністю вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП. 
При цьому, апеляційний суд з огляду на вищевикладене, вважає цілком безпідставними апеляційні доводи про відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів про відсутність в матеріалах справи належних і допустимих доказів винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Той факт, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, та направлення на огляд водія в медичний заклад, не містять підпису поліцейського, який його складав, жодним чином не може в даному випадку свідчити про їх неналежність і недопустимість як доказів у справі, як про це вказує захисник, оскільки наряду з іншими доказами, у тому числі відеозаписом, який стверджує їх фактичне складення поліцейським, вони підтверджують ті обставини, що ОСОБА_1 як водій відмовився від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного приладу, а також в медичному закладі. Окрім того, як пояснив поліцейський в суді першої інстанції, документ не підписав він помилково. Тому такий акт є цілком належним і допустимим доказом у справі в розумінні ст.251 КУпАП.
Також повністю безпідставними є апеляційні доводи сторони захисту про недопустимість як належного доказу відеозапису, який міститься на СД-дику з посилання на те, що він не засвідчений електронним цифровим підписом, оскільки Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена наказом МВС України №1026 від 18.12.2018, не передбачено засвідчення електронними цифровими підписами носіїв таких відеозаписів. Тому відеозапис, який наявний в матеріалах справи також є належним і допустимим доказом у справі в розумінні ст.251 КУпАП.
Таким чином, вищенаведені та усі інші доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП шляхом закриття провадження на підставі п.1 ст.247 КУпАП.
Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.
Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова судді, - без змін.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст.294 КУпАП, 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Деркача Володимира Кузьмича залишити без задоволення, а постанову судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 27 травня 2024 року в даній справі, - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського
апеляційного суду                                                                В.А. Подолюк