ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
25 вересня 2024 року
м. Київ
 
справа № 757/7499/17-ц
провадження № 61-8913св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),
суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,  
 
учасники справи:   
заявник (боржник) - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,
стягувач - BERLINI COMMERCIAL LLP,
стягувач - SOFINAM INVESTMENTS LLP (Софінам Інвестментс ЛЛП),
суб`єкт оскарження - начальник Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярушевська Ірина Ігорівна,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу BERLINI COMMERCIAL LLP на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 16 липня 2020 року в складі судді Вовка С. В. та постанову Київського апеляційного суду від 30 червня 2022 року в складі колегії суддів: Мельника Я. С., Матвієнко Ю. О., Гуля В. В., та касаційну скаргу SOFINAM INVESTMENTS LLP (Софінам Інвестментс ЛЛП) на постанову Київського апеляційного суду від 01 грудня 2022 року у складі колегії суддів: Левенця Б.Б., Борисової О. В., Ратнікової В.М.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст заяви
У червні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду зі скаргами на дії начальника Печерського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Печерське РВ ДВС у місті Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ)) Ярушевської І. І. щодо винесення постанов про відмову у задоволенні відводу від 15 травня 2020 року у виконавчих провадженнях № НОМЕР_1 та                 № НОМЕР_2.
Скарги мотивовані тим, що державний виконавець ОСОБА_1 , зловживаючи службовим становищем, здійснила підроблення актів                        від 16 та 30 жовтня 2019 року, внаслідок чого 07 травня 2020 року до Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві (далі - Печерське УП ГУНП у місті Києві) подано заяву про кримінальне правопорушення за частиною другою статті 366, частиною першою статті 364 КК України.
У зв`язку з цим, 07 травня 2020 року на адресу начальника Печерського РВ ДВС у місті Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) Ярушевської І. І. подано заяву про відвід державного виконавця ОСОБА_1 із вимогою про передачу виконавчого документа іншому державному виконавцю зазначеного відділу виконавчої служби.
Постановою начальника Печерського РВ ДВС у місті Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) Ярушевської І. І. від 15 травня 2020 року у задоволенні відводу відмовлено у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з посиланням на те, що AT «КБ «ПриватБанк» не навело чітких підстав для задоволення вказаної заяви. Банк не погодився з рішенням Ярушевської І. І. , вважав відмову у задоволенні відводу ОСОБА_1 незаконною, а винесену постанову такою, що підлягає скасуванню.
Аналогічна постанова винесена й у виконавчому провадженні № НОМЕР_2.
Посилаючись на наведене, АТ КБ «ПриватБанк» просило визнати неправомірними дії начальника Печерського РВ ДВС у місті Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) Ярушевської І. І. щодо винесення постанов про відмову у задоволенні відводу від 15 травня 2020 року у виконавчих провадженнях № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2, а також скасувати зазначені постанови.
Короткий зміст ухвалених у справі судових рішень 
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 16 липня 2020 року скаргу АТ «КБ «ПриватБанк» на дії начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярушевської Ірини Ігорівни щодо винесення постанови про відмову у задоволенні відводу від 15 травня                   2020 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 задоволено частково.
Скасовано постанову начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярушевської І. І. про відмову у задоволенні відводу від 15 травня 2020 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_2.                     В задоволенні іншої частини вимог скарги - відмовлено.
Суд першої інстанції виходив із того, що під час аналізу обґрунтованості вимог заяви АТ КБ «ПриватБанк» від 07 травня 2020 року встановлено відсутність будь-яких фактичних даних про перебування державного виконавця ОСОБА_1 у приміщенні банку 16 та 30 жовтня 2019 року, а також доказів відмови уповноваженого представника банку від підписання вказаних актів. Такі обставини залишилися поза увагою начальника виконавчої служби Ярушевської І. І. при винесенні постанови про відмову у задоволенні відводу від 15 травня 2020 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_2, тому така постанова підлягає скасуванню. Суд не встановив обставин щодо неправомірності дій начальника виконавчої служби Ярушевської І. І. при винесенні постанови про відмову у задоволенні відводу від 15 травня                   2020 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_2, такі дії відповідають вимогам статті 23 Закону України «Про виконавче провадження», тому скарга підлягає задоволенню частково.
Окрім того, ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 16 липня 2020 року частково задоволено скаргу АТ «КБ «ПриватБанк» на дії начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярушевської І. І. щодо винесення постанови про відмову у задоволенні відводу від 15 травня 2020 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.
Скасовано постанову начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярушевської І. І. про відмову у задоволенні відводу від 15 травня 2020 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.
При частковому задоволенні скарги, суд першої інстанції зазначив аналогічні мотиви, що в ухвалі від 16 липня 2020 року щодо провадження № НОМЕР_2.
Постановою Київського апеляційного суду від 17 березня 2021 року за наслідками розгляду апеляційної скарги SOFINAM INVESTMENTS LLP (Софінам Інвестментс ЛЛП) ухвалу Печерського районного суду міста Києва                               від 16 липня 2020 року у справі за скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на дії начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярушевської І. І. щодо винесення постанови про відмову у задоволенні відводу від 15 травня 2020 року у виконавчому провадженні                                          № НОМЕР_1 залишено без змін.
Апеляційний суд виходив із того, що постанова начальника Печерського РВ ДВС у місті Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) Ярушевської І. І. про відмову у задоволенні відводу не містить обґрунтувань та мотивів відхилення обставин щодо наявності потенційного конфлікту інтересів, наведених АТ КБ «ПриватБанк» у заяві про відвід, як підставу, передбачену частиною четвертою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» для відводу, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про скасування спірної постанови про відмову у відводі.
Постановою Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року за наслідками розгляду касаційної скарги SOFINAM INVESTMENTS LLP (Софінам Інвестментс ЛЛП) постанову Київського апеляційного суду від 17 березня 2021 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Направляючи справу на новий розгляд, Верховний Суд вказував, що місцевий суд не пересвідчився в обізнаності стягувача - SOFINAM INVESTMENTS LLP (Софінам Інвестментс ЛЛП) про час і місце призначеного судового засідання та розглянув справу за його відсутності, чим порушив конституційне право останнього на участь у судовому розгляді, не забезпечив право особисто надати свої доводи та міркування щодо поданої скарги, а апеляційний суд, на порушення пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України, помилково залишив без змін ухвали суду першої інстанції.
При новому апеляційному розгляді справи постановою Київського апеляційного суду від 01 грудня 2022 року апеляційну скаргу SOFINAM INVESTMENTS LLP (Софінам Інвестментс ЛЛП) задоволено частково.
Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 16 липня 2020 року скасовано, ухвалено нове судове рішення.
Скаргу АТ КБ «Приватбанк» на дії начальника Печерського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярушевської І. І. щодо винесення постанови про відмову у задоволенні відводу від 15 травня 2020 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 задоволено частково.
Скасовано постанову начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярушевської Ірини Ігорівни про відмову у задоволенні відводу від 15 травня 2020 року у виконавчому провадженні                    № НОМЕР_1.
У задоволенні іншої частини вимог скарги відмовлено.
Апеляційний суд, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції, виходив із порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо належного повідомлення стягувача SOFINAM INVESTMENTS LLP (Софінам Інвестментс ЛЛП) про розгляд справи. 
Водночас, ухвалюючи нове судове рішення, апеляційний суд погодився з висновками місцевого суду щодо наявності підстав для часткового задоволення скарги АТ КБ «ПриватБанк». Апеляційний суд дійшов висновку про те, що постанова начальника Печерського РВ ДВС у місті Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) Ярушевської І. І. від 15 травня 2020 року про відмову в задоволенні відводу є необґрунтованою, а, відтак, такою, що підлягає скасуванню.
Окрім того, не погоджуючись із ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 16 липня 2020 року, представник компанії BERLINI COMMERCIAL LLP подав апеляційну скаргу, за наслідками розгляду якої ухвалою Київського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження.
Постановою Верховного Суду від 18 серпня 2021 року ухвалу Київського апеляційного суду від 30 листопада 2020 року скасовано, справу направлено до апеляційного суду для подовження розгляду.
При новому апеляційному розгляді справи, постановою Київського апеляційного суду від 30 червня 2022 року ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 16 липня 2020 року у справі за скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на дії начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярушевської І. І. щодо винесення постанови про відмову у задоволенні відводу від 15 травня 2020 року у виконавчому провадженні                     № НОМЕР_2  залишено без змін.
Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про те, що постанова начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярушевської І. І. від 15 травня 2020 року про відмову в задоволенні відводу у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 є необґрунтованою та підлягає скасуванню. При цьому, відхиляючи доводи заявника про його неналежне повідомлення про розгляд справи судом першої інстанції, апеляційний суд зазначив, що згідно вимог процесуального закону суд має обов`язково повідомити про розгляд скарги державного виконавця, водночас повідомлення стягувача не є обов`язковим.
Короткий зміст вимог касаційних скарг
05 січня 2022 року представник SOFINAM INVESTMENTS LLP (Софінам Інвестментс ЛЛП) - адвокат Борух В. А. звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 01 грудня 2022 року, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги.
Підставами касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.
Зміст касаційної скарги свідчить про те, що постанова апеляційного суду оскаржуються лише в частині задоволених вимог, в іншій частині не оскаржується, тому в касаційному порядку не переглядається (частина перша статті 400 ЦПК України).
09 вересня 2022 року представник BERLINI COMMERCIAL LLP - адвокат                  Борух В. А. звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 16 липня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 червня 2022 року, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги АТ КБ «ПриватБанк».
Підставами касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга SOFINAM INVESTMENTS LLP (Софінам Інвестментс ЛЛП) аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкових висновків при вирішенні скарги.
Заявник зазначає, що постанова від 15 травня 2020 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 про відмову у задоволенні заяви АТ КБ «Приватбанк» про відвід державного виконавця є законною, обґрунтованою та винесеною на підставі та в порядку Закону України «Про виконавче провадження». Підстави для скасування цієї постанови відсутні. Суд апеляційної інстанції дійшов невірних висновків, вказавши що постанова про відмову в задоволенні відводу була невмотивованою, при цьому, не звернувши уваги, на безпідставність поданої заяви АТ КБ «ПриватБанк» про відвід державного виконавця.
Касаційна скарга BERLINI COMMERCIAL LLP мотивована тим, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності стягувача BERLINI COMMERCIAL LLP, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання, тому наявні підстави для застосування пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України. Вказаний учасник справи (стягувач) обґрунтовував свою апеляційну скаргу такою підставою, проте апеляційний суд залишив зазначені твердження поза увагою. Неповідомлення стягувача про дату, час і місце розгляду справи є безумовною підставою для скасування судового рішення.
Зазначає, що заява про відвід державного виконавця у виконавчому провадженні від 07 травня 2020 року № НОМЕР_1 є неналежно обґрунтованою, начальник Печерського РВ ДВС у місті Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) Ярушевська І. І. діяла законно при винесенні постанови про відмову у задоволенні відводу від 15 травня 2020 року, яка відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження».
Доводи інших учасників справи
Представник АТ КБ «ПриватБанк» - адвокат Копанчук М. В. подав заперечення та відзиви на касаційні скарги BERLINI COMMERCIAL LLP та SOFINAM INVESTMENTS LLP, в якій просить залишити їх без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін як такі, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Зазначає, що суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм матеріального та процесуального права, усі доводи касаційної скарги були предметом перевірки апеляційним судом і не спростовують правомірність висновку суду першої інстанції про скасування постанов про відмову у задоволенні відводу.
Суди встановили, що подані банком в межах виконавчого провадження заяви про відвід державного виконавця ОСОБА_1 містили конкретні відомості про факти наявності обставин, які, в силу статей 5, 23 Закону України «Про виконавче провадження», є підставою для відводу виконавця, тому оспорювані постанови від 15 травня 2020 року про відмову в задоволенні відводу АТ КБ «ПриватБанк» були скасовані як такі, що не містять обґрунтувань та мотивів відхилення обставин щодо наявності потенційного конфлікту інтересів, наведених банком у заявах про відвід.
Рух справи в суді касаційної інстанції 
Ухвалами Верховного Суду від 11 січня 2023 року та 20 лютого                                2023 поновлено BERLINI COMMERCIAL LLP строк на касаційне оскарження ухвали Печерського районного суду міста Києва від 16 липня 2020 року та постанови Київського апеляційного суду від 30 червня 2022 2022 року; поновлено SOFINAM INVESTMENTS LLP (Софінам Інвестментс ЛЛП) строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 01 грудня 2022 року відповідно.
Відкрито касаційне провадження у даній справі.                          
Витребувано з Печерського районного суду міста Києва справу                                     № 757/7499/17-ц за скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на дії начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) Ярушевської Ірини Ігорівни щодо винесення постанови про відмову в задоволенні відводу від 15 травня 2020 року  (виконавче провадження № НОМЕР_1) та за скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на дії начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місто Київ) Ярушевської Ірини Ігорівни щодо винесення постанови про відмову в задоволенні відводу від 15 травня 2020 року (виконавче провадження№ НОМЕР_2). 
У березні 2024 року справа № 757/7499/17-ц надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 11 вересня 2024 року справу                                      № 757/7499/17-ц призначено до судового розгляду.
Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій
Суди попередніх інстанцій установили, що на примусовому виконанні Печерського РВ ДВС у місті Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) перебувають виконавчі провадження № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 з примусового виконання ухвали Печерського районного суду міста Києва від 09 лютого 2017 року про забезпечення позову у справі № 757/7499/17-ц, а саме: про встановлення обов`язку, у тому числі, але не виключно, ПАТ КБ «ПриватБанк», назву якого змінено на АТ КБ «ПриватБанк», та/або Кіпрської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо належного виконання умов договорів (зокрема, але не виключно: депозитного договору від 04 червня 2014 року                      № 5/CY031T, депозитного договору від 03 квітня 2012 року № 1/CY0424, депозитного договору від 20 квітня 2012 року № 2/CY0424, депозитного договору від 03 квітня 2012 року № 1/CY042K, депозитного договору                             від 20 квітня 2012 року № 2/CY042K, депозитного договору від 05 травня                 2014 року № 3/CY06HR, депозитного договору від 05 травня 2014 року                        № 4/CY00MX, депозитного договору від 05 травня 2014 року № 4/CY03J5), які укладені з CAMERIN INVESTMENTS LLP, SUNNEX INVESTMENTS LLP, TAMPLEMON INVESTMENTS LLP, BERLINI COMMERCIAL LLP, LUMIL INVESTMENTS LLP, SOFINAM INVESTMENTS LLP у тому числі, але не виключно в частині виконання зобов`язань щодо нарахування та виплати відсотків (процентів) за депозитними (вкладними) рахунками цих осіб, а також користування/розпорядження/повернення/виплати грошових коштів, розміщеними на кореспондентських, депозитних, поточних, карткових чи будь-яких інших рахунках цих осіб у ПАТ КБ «ПриватБанк» та/або Кіпрській філії ПАТ КБ «ПриватБанк» до вирішення по суті спору.
16 жовтня 2019 року державний виконавець ОСОБА_1 склала акт, у якому зазначила, що виходом за адресою: місто Київ, вулиця Грушевського, 1д, установлено невиконання рішення суду боржником (AT КБ «ПриватБанк»).
На підставі зазначеного акта (за невиконання рішення суду) 16 жовтня                    2019 року державний виконавець ОСОБА_1 наклала на AT КБ «ПриватБанк» штраф у розмірі 5 100,00 грн, а також зобов`язала виконати рішення протягом десяти робочих днів, попередивши про кримінальну відповідальність за умисне невиконання судового рішення.
30 жовтня 2019 року державний виконавець ОСОБА_1 повторно склала акт, у якому зазначила, що виходом за адресою: місто Київ, вулиця Грушевського, 1д, установлено, що боржник не виконав рішення суду.
На підставі акта від 30 жовтня 2019 року (за невиконання рішення суду)                        30 жовтня 2019 року державний виконавець ОСОБА_1 наклала на AT КБ «ПриватБанк» штраф у розмірі 10 200,00 грн, а також зобов`язала виконати рішення протягом трьох робочих днів, попередивши про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.
На підставі зазначених вище актів від 16 та 30 жовтня 2019 року державний виконавець ОСОБА_1 05 листопада 2019 року звернулася до Печерського УП ГУНП у місті Києві з поданням про кримінальне правопорушення відносно посадових осіб AT КБ «ПриватБанк» за статтею 382 КК України за фактом умисного невиконання ухвали Печерського районного суду міста Києва від 09 лютого 2017 року у справі № 757/7499/17-ц.
07 травня 2020 року до Печерського УП ГУНП у місті Києві подано заяву про кримінальне правопорушення за частиною другою статті і частиною першою статті 364 КК України.
За вказаними фактами Печерським УП ГУНП у місті Києві 13 травня 2020 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за частиною першою статті 366 КК України.
07 травня 2020 року AT КБ «ПриватБанк» подало начальнику Печерського РВ ДВС у місті Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) Ярушевській І. І. заяву про відвід державного виконавця ОСОБА_1 з вимогою про передачу виконавчого документа іншому державному виконавцю.
АТ КБ «ПриватБанк», звертаючись із заявою про відвід державного виконавця, посилалось на наявність потенційного конфлікту інтересів, що безпосередньо впливає на об`єктивність та неупередженість прийняття рішень останнім. За змістом поданої заяви державний виконавець                   ОСОБА_1., зловживаючи службовим становищем, здійснила підроблення актів від 16 жовтня 2019 року та від 30 жовтня 2019 року, оскільки до приміщення АТ КБ «ПриватБанк» не з`являлися представники Печерського РВ ДВС у місті Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) та відповідно державний виконавець ОСОБА_1 не могла встановити, що рішення суду боржник не виконав.
Постановами начальника Печерського РВ ДВС у місті Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) Ярушевської І. І. від 15 травня 2020 року (виконавчі провадження № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 відповідно) у задоволенні відводу відмовлено з посиланням на те, що AT КБ «ПриватБанк» не наведено чітких підстав для задоволення заяви про відвід державного виконавця. 
Межі та підстави касаційного перегляду 
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу (пункт четвертий частини другої статті 389 ЦПК України). 
Підставою касаційного оскарження судових рішень заявники зазначають неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга, BERLINI COMMERCIAL LLP підлягає частковому задоволенню, касаційна скарга SOFINAM INVESTMENTS LLP (Софінам Інвестментс ЛЛП) підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Позиція Верховного Суду 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Щодо касаційної скарги BERLINI COMMERCIAL LLP 
Відповідно до статті 129 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання.
Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.
Так, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Складовою частиною визначеного статтею 6 Конвенції права на справедливий суд є принцип рівності сторін, який передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу і докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.
У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Надточій проти України» зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
ЄСПЛ зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи.
Відповідно до частини першої статті 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.
Стаття 128 ЦПК України визначає, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.
Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.
Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання (стаття 223 ЦПК України).
У судове засідання, призначене на 16 липня 2020 року, сторона виконавчого провадження, а саме стягувач - BERLINI COMMERCIAL LLP  не з`явився. Суд першої інстанції вирішив скаргу АТ КБ «ПриватБанк» в одному судовому засіданні.
У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження належного повідомлення BERLINI COMMERCIAL LLP про дату, час і місце судового засідання, призначеного на 16 липня 2020 року.
Доказів на підтвердження вжиття судом заходів з метою виклику в судове засідання стягувача - BERLINI COMMERCIAL LLP матеріали справи не містять.
Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції.
Обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) цього обов`язку судом призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства. Розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06 липня                  2022 року у справі № 752/11822/15-ц.
Правильним по суті рішення є в тому випадку, коли воно відповідає вимогам законності й обґрунтованості, оскаржене судове рішення належить залишати без змін за наявності незначних порушень закону, які вже були усунені при розгляді справи, або ж таких, які можуть бути виправлені судом апеляційної інстанції. Правило про те, що «не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань» стосується випадків, коли такі недоліки не призводять до порушення основних засад (принципів) цивільного судочинства.
Зазначений правовий висновок, викладений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 квітня 2022 року у справі № 522/18010/18.
Задовольняючи частково скаргу АТ КБ «ПриватБанк» (боржника), суд першої інстанції виходив із обґрунтованості цієї скарги в частині вимог про скасування постанови начальника Печерського РВ ДВС у місті Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) Ярушевської І. І. про відмову у задоволенні відводу від 15 травня 2020 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_2.
Однак місцевий суд не пересвідчився в обізнаності стягувача - BERLINI COMMERCIAL LLP про час і місце призначеного судового засідання та розглянув справу за його відсутності, чим порушив конституційне право останнього на участь у судовому розгляді, не забезпечив право особисто надати свої доводи та міркування щодо поданої скарги.
Розгляд справи за відсутності учасника процесу, стосовно якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції.
Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Апеляційний суд на зазначені порушення судом першої інстанції вимог процесуального закону належної уваги не звернув, незважаючи на викладені в апеляційній скарзі доводи, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про можливість залишення без змін ухвали суду першої інстанції.
При цьому, пославшись на те, що згідно вимог процесуального закону суд має обов`язково повідомити про розгляд скарги державного виконавця (стаття 448 ЦПК України), а повідомлення стягувача не є обов`язковим, апеляційний суд не звернув увагу на вимоги статті 450 ЦПК України, частиною першою якої передбачена участь стягувача в судовому засіданні. 
В силу процесуальних повноважень, визначених статтею 400 ЦПК України, суд касаційної інстанції позбавлений можливості усунути такі порушення.
Наведені у касаційній скарзі доводи дають підстави для висновку про її обґрунтованість щодо неналежного повідомлення заявника BERLINI COMMERCIAL LLP про дату, час і місце судового засідання, що є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції від 30 червня 2022 року та направлення справи на новий розгляд до цього суду.
Щодо касаційної скарги SOFINAM INVESTMENTS LLP (Софінам Інвестментс ЛЛП)
Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України,                           а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.
Тобто, з метою забезпечення реального виконання судового рішення та ефективного захисту порушених прав, ЦПК України передбачає спеціальні форми реагування, зокрема розділом VІІ «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України визначено порядок судового контролю за виконанням судових рішень в цивільних справах.
Так, статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 447 ЦПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.
Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, та користуватися іншими правами, наданими законом.
Частиною четвертою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені підстави, за яких державний виконавець, приватний виконавець не може виконувати рішення.
Відповідно до частини першої статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» у разі виявлення обставин, передбачених частиною четвертою статті 5 цього Закону, виконавець зобов`язаний заявити самовідвід та повідомити про це стягувача.
З тих самих підстав відвід виконавцю може бути заявлений стягувачем, боржником або їхніми представниками. Відвід має бути вмотивованим, викладеним у письмовій формі і може бути заявлений у будь-який час до закінчення виконавчого провадження.
Згідно з частиною другою статті 23 Закону України «Про виконавче провадження» питання про відвід державного виконавця, який не заявив самовідвід, вирішується начальником відділу, якому підпорядкований державний виконавець, про що виноситься постанова.
У разі відводу державного виконавця виконавчий документ передається          у встановленому порядку іншому державному виконавцеві або іншому органу державної виконавчої служби.
Відмова у задоволенні відводу державного виконавця може бути оскаржена в 10-денний строк у порядку, встановленому цим Законом.
Обґрунтовуючи підстави відводу державному виконавцю ОСОБА_1 (виконавче провадження № НОМЕР_1), АТ КБ «Приватбанк» посилалось на наявність у неї потенційного конфлікту інтересів, який полягає, зокрема у тому, що складені нею акти від 16 та 30 жовтня 2019 року є підробленими, оскільки до приміщення банку по вул. Грушевського, 1-Д у                     м. Києві представники Печерського РВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) не з`являлися та, відповідно, державний виконавець ОСОБА_1 не могла встановити, що рішення суду боржником не виконано.
В абзаці 8 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» поняття потенційного конфлікту інтересів визначається як наявність у особи приватного інтересу у сфері, в якій вона виконує свої службові чи представницькі повноваження, що може вплинути на об`єктивність чи неупередженість прийняття нею рішень, або на вчинення чи невчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 29 Закону України «Про запобігання корупції» зовнішнє врегулювання конфлікту інтересів здійснюється шляхом усунення особи від виконання завдання, вчинення дій, прийняття рішення чи участі в його прийнятті в умовах потенційного конфлікту інтересів.
Апеляційний суд, перевіряючи доводи скарги АТ КБ «ПриватБанк», установив, що акти державного виконавця ОСОБА_1 від 16 та 30 жовтня 2019 року складені без участі понятих та присутності уповноважених представників АТ КБ «ПриватБанк», що, у свою чергу, ставить під сумнів об`єктивність даних, внесених до цих актів. Указані обставини начальник Печерського РВ ДВС у місті Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ)  Ярушевська І. І. під час винесення постанови про відмову у задоволенні відводу від 15 травня 2020 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 не прийняла до уваги, фактично не розглянула доводів і мотивів заявника АТ КБ «ПриватБанк» про наявність підстав для відводу державного виконавця ОСОБА_1 .
З урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку про те, що оспорювана постанова начальника Печерського РВ ДВС у місті Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) Ярушевської І. І. від 15 травня 2020 року про відмову в задоволенні відводу від 15 травня 2020 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 є необґрунтованою, а, відтак, такою, що підлягає скасуванню.
Колегія суддів не погоджується з висновками апеляційного суду, з огляду на таке.
Так, за частиною четвертою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець, приватний виконавець не може виконувати рішення, якщо:
боржником або стягувачем є сам виконавець, близькі йому особи (особи, які разом проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки з виконавцем (у тому числі особи, які разом проживають, але не перебувають у шлюбі), а також незалежно від зазначених умов - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням виконавця), пов`язані з ним особи.
боржником або стягувачем є особа, яка перебуває у трудових відносинах з таким виконавцем;
виконавець, близька йому особа або особа, яка перебуває з виконавцем у трудових відносинах, має реальний або потенційний конфлікт інтересів;
сума стягнення за виконавчим документом з урахуванням сум за виконавчими документами, що вже перебувають на виконанні у приватного виконавця, перевищує мінімальний розмір страхової суми за договором страхування цивільно-правової відповідальності такого приватного виконавця.
АТ КБ «Приватбанк», заявляючи відвід державному виконавцю                        ОСОБА_1 , посилалося на наявність у неї потенційного конфлікту інтересів,який, полягає, зокрема у тому, що акти державного виконавця від 16 та 30 жовтня 2019 року є підробленими і вказана обставина  безпосередньо впливає на об`єктивність та неупередженість прийняття нею рішень.
Оскільки спеціальний закон містить підстави для відводу виконавця, начальник Печерського РВ ДВС у місті Києві Центрального МРУ МЮ (м. Київ) Ярушевська І. І., під час винесення постанови про відмову у задоволенні відводу від 15 травня 2020 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, таких підстав не встановила і вони не доведені, тому дійшла правильного висновку про відмову АТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні вказаної заяви.
Апеляційний суд, скасовуючи оспорювану постанову про відмову у задоволенні відводу від 15 травня 2020 року у виконавчому провадженні                    № НОМЕР_1, дійшов помилкового висновку про її необґрунтованість, не врахувавши положення статті 5 Закону України «Про виконавче провадження». 
Тому Верховний Суд вважає за необхідне касаційну скаргу SOFINAM INVESTMENTS LLP (Софінам Інвестментс ЛЛП) задовольнити, постанову суду апеляційної інстанцій в оскарженій частині скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги.
Оскільки аналогічні (до висновків апеляційного суду) висновки зроблені й судом першої інстанції, тому ухвала суду першої інстанції також не може бути залишена без змін та підлягає скасуванню.
Висновки за результатами розгляду касаційних скарг
Доводи касаційної скарги BERLINI COMMERCIAL LLP дають підстави для висновку, що постанова апеляційного суду від 30 червня 2022 року постановлена без додержання норм процесуального права. За таких обставин, касаційна скарга BERLINI COMMERCIAL LLP підлягає частковому задоволенню, постанова апеляційного суду - скасуванню з направленням справи на новий апеляційний розгляд.
Доводи касаційної скарги SOFINAM INVESTMENTS LLP (Софінам Інвестментс ЛЛП) дають підстави для висновку, що судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в оскарженій частині ухвалені без додержання норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу SOFINAM INVESTMENTS LLP (Софінам Інвестментс ЛЛП) задовольнити, ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 16 липня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 грудня 2022 року в оскарженій частині - скасувати з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні скарги.
Керуючись статтями 400, 409, 410, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу BERLINI COMMERCIAL LLP задовольнити частково.
Касаційну скаргу SOFINAM INVESTMENTS LLP (Софінам Інвестментс ЛЛП) задовольнити.
Постанову Київського апеляційного суду від 30 червня 2022 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 16 липня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 01 грудня 2022 року в частині вирішення скарги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про скасування постанови начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярушевської Ірини Ігорівни про відмову у задоволенні відводу від 15 травня 2020 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 скасувати.
У задоволенні скарги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про скасування постанови начальника Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ярушевської Ірини Ігорівни про відмову у задоволенні відводу від 15 травня 2020 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 відмовити.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття. 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий | М. Є. Червинська
Судді: | А. Ю. Зайцев
| Є. В. Коротенко
| В. М. Коротун
| М. Ю. Тітов