ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
18 липня 2024 року           справа №360/168/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Казначеєв Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року у справі № 360/168/24 (головуючий І інстанції Секірська А.Г.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,  -          

                                                              У С Т А Н О В И В:      

09.02.2024 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом  до Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області  (далі - відповідач), у якому позивач просив:          визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо неврахування для обчислення пенсії ОСОБА_1 , усього наявного страхового стажу 35 років 08 місяців 23 днів; визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо розрахунку ОСОБА_1 пенсійного забезпечення шляхом виключенням періодів з 01.10.2015 по 01.12.2015, з 01.01.2016 по 01.06.2016, 01.01.2017 по 01.12.2017, та з 01.01.2018 по 01.06.2018 (загалом у кількості 27 місяців) із розрахунку заробітку для обчислення пенсії; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити належний розрахунок пенсії позивача починаючи з 20.07.2023 з урахуванням: усього наявного страхового стажу 35 років 08 місяців та 23 днів, визначення коефіцієнту страхового стажу 0,35833; оптимізації пенсії шляхом виключення з розрахунку дійсно найбільш несприятливих періодів у межах 10 відсотків тривалості страхового стажу для належного розрахунку індивідуального коефіцієнту для обчислення середньомісячного заробітку, що є складовою розрахунку розміру моєї пенсії; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області сплатити позивачу недоотримані суми пенсійних виплат починаючи з 20.07.2023.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду у справі №360/1025/23 від 11.10.2023 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 20.07.2023 та прийняти мотивоване рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Розпорядженням від 28.11.2023 зазначене рішення суду виконане Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області в межах резолютивної частини. Після призначення пенсії, її розмір склав 4243 грн 52 коп. З проведеним розрахунком пенсійного забезпечення позивач  не згоден.
Рішенням про відмову в призначенні пенсії від 28.07.2023 визначено страховий стаж позивача 32 роки 04 міс. Розпорядженням про призначення пенсії від 28.11.2023 вже визначено страховий стаж 31 рік 09 міс. У особистому кабінеті на порталі Пенсійного фонду України визначено страховий стаж 35 рік 08 міс. 23 дні (станом на 01.09.2023). С таким визначення загального страхового стажу позивач також не згоден.
Відповідно до трудової книжки та Довідки ОК-5 (а також ОК-7) мій загальний трудовий стаж на день настання права на призначення пенсії складає щонайменше 35 років 6 міс.
Відповідно до Довідки ОК-5 за період з 01.07.2000 по 31.08.2022 включно пенсійним органом щонайменше не враховано до страхового стажу періоди, які повинні бути зараховані при розрахунку трудового стажу, що загалом складають 1 рік 07 міс.
На думку позивача, з урахуванням викладеного невірно був розрахований показник коефіцієнту мого стажу, який відповідно до розрахунку відповідача складає (0,31750) та насправді повинен складати (0,35833), що значно впливає при подальшому розрахунку розміру моєї пенсії. До того ж, сума коефіцієнтів заробітної плати розрахована не правильно - не враховано всі місяці нарахованої мені заробітної плати у відповідності до Довідки ОК-5 тощо.
Позивач не згоден з визначеною кількістю місяців заробітної плати, у тому чисті й після проведення оптимізації.
Зважаючи на зазначені вище порушення при розрахунку пенсійного забезпечення з боку Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області позивач звернувся 11.12.2023 до Пенсійного фонду України зі Скаргою щодо здійснення належного розрахунку пенсії.
Пенсійним фондом України скарга для безпосереднього розгляду була направлена до Головного управління пенсійного фонду в м. Києві. Відповідно до відповіді Головного управління пенсійного фонду в м. Києві від 15.01.2024 року зазначено, що розрахунок пенсії було здійснено відповідно до норм діючого законодавства і, якщо позивач не згоден, має право звернутись до суду. Звертає увагу суду на те, що у відповіді на скаргу зазначено, що рішення про призначення пенсії прийнято 28.11.2023 та виконано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області. Відповідно до виписки з розпорядження про призначення пенсії, зазначена дата прийняття рішення є 04.12.2023 та орган прийняття такого рішення - Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві (Солом`янський район). У особистому кабінеті на порталі пенсійного фонду України зазначена дата прийняття рішення 21.11.2023.
Вказані обставини стали підставою для звернення до суду.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року у справі № 360/168/24 позов задоволено частково, внаслідок чого визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії, періодів навчання з 01.09.1982 по 20.07.1985 та періодів роботи з 01.08.2010 по 31.12.2010 та з 01.05.2011 по 30.04.2012. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії ОСОБА_1 , зарахувавши до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії, періодів навчання з 01.09.1982 по 20.07.1985 та періодів роботи з 01.08.2010 по 31.12.2010 та з 01.05.2011 по 30.04.2012, з дати призначення пенсії – з 20.07.2023, та здійснити виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено практично ті самі доводи якими обгрунтовано відзив на позовну заяву. 
Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.    
Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла  висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.     
Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , має статус внутрішньо переміщеної особи та фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , що підтверджується відомостями з паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 08.02.2000 Ровеньківським МВ УМВС України в Луганській області, картки платника податків, довідки від 28.04.2022 № 1248-5001458508 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.
20.07.2023 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 8 ч. 2 ст. 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. 
Автоматичним розподілом справ в електронній підсистемі було визначено, що розгляд заяви позивача здійснюється відділом пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, що визнається  сторонами. 
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 28.07.2023 № 262940011951 за результатами розгляду заяви позивача від 20.07.2023 відмовлено в призначенні пенсії. В обґрунтування оскарженого рішення ГУПФУ в Одеській області послалося на те, що до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1982 по 20.07.1985 згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 25.07.1985, оскільки в записах трудової книжки відсутня дата видачі диплому та не надано оригінал диплома. Довідки про підтвердження наявного трудовою стажу для призначення пільгової пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній не надано. Обґрунтування того, з яких саме підстав відповідачем не зараховано до пільгового стажу позивача періоди його роботи згідно з трудовою книжкою, вказане рішення не містить. Також відповідачем в спірному рішенні взагалі не зазначено, які саме періоди роботи позивача не зараховано до пільгового стажу.
Позивач не погодився з цим рішенням та оскаржив його до суду. 
Згідно із рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 11.10.2023 у справі № 360/514/23, яке набрало чинності 11.11.2023, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково:
- визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 28.07.2023 № 262940011951 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 20.07.2023 та прийняти мотивоване рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
На виконання зазначеного вище рішення суду відповідач повторно розглянув заяву про призначення пенсії та прийняв рішення від 21.11.2023 № 262940011951 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Згідно із рішенням від 21.11.2023 № 262940011951 дата звернення – 20.07.2023, вік 55 років 10 місяців 19 днів, працює, страховий стаж (неповний) 31 рік 9 місяців 0 днів, страховий стаж до 01.01.2004 – 18 років 1 місяць 1 день, страховий стаж після 01.01.2004 – 13 років 7 місяців 29 днів, в тому числі: Водії міського пасаж.транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автом. – 21 рік 4 місяці 2 дні;
Середньомісячний заробіток – 13365,42000;
Коефіцієнт стажу без урахування кратності – 0,31750;
Коефіцієнт стажу з урахуванням кратності (381/100*12)*1) – 0,31750;
20.07.2023 – довічно;
Розмір пенсії за віком (ст.27) (13365,42*0,31750) – 4243,52;
Загальний розмір пенсії – 4243,52;
Місяць підвищення розміру пенсії – 01.06.2023;
Розмір пенсії з надбавками – 4243,52 грн. 
Відповідно до матеріалів пенсійної справи страховий стаж ОСОБА_1 з урахуванням перетину періодів становить всього – 31 рік 9 місяців 0 днів; всього для розрахунку – 31 рік 9 місяців 0 днів, місяців – 381. 
До страхового стажу зараховано періоди трудової діяльності:
25.07.1985 – 27.09.1985 – 0 років 2 місяці 3 дні;
28.09.1985 – 22.11.1985 – 0 років 1 місяць 25 днів;
07.12.1985 – 10.11.1987 – військова служба строкова – 1 рік 11 місяців 4 дні;
27.01.1988 – 02.07.1988 – 0 років 5 місяців 6 днів;
09.08.1988 – 02.07.1989 – 0 років 7 місяців 17 днів;
26.03.1989 – 08.02.2000 – водії міськ.пасаж.транспорту і великовагових автомобілів – 10 років 10 місяців 13 днів;
09.02.2000 – 03.07.2001 – 1 рік 4 місяці 25 днів;
04.07.2001 – 07.05.2003 – водії міськ.пасаж.транспорту і великовагових автомобілів – 1 рік 10 місяців 4 дні;
08.05.2003 – 31.12.2003 – 0 років 7 місяців 24 дні;
01.01.2004 – 28.07.2006 – 2 роки 6 місяців 28 днів;
29.07.2006 – 26.07.2009 – водії міськ.пасаж.транспорту і великовагових автомобілів – 2 роки 11 місяців 28 днів;
27.07.2009 – 31.08.2011 – 2 роки 1 місяць 5 днів;
01.09.2011 – 28.04.2012 – водії міськ.пасаж.транспорту і великовагових автомобілів – 0 років 7 місяців 28 днів;
20.06.2012 – 16.03.2013 – безробіття – 0 років 8 місяців 27 днів;
01.10.2015 – 30.06.2016 – 0 років 9 місяців 0 днів;
17.01.2017 – 31.01.2017 – 0 років 0 місяців 15 днів;
12.02.2017 – 28.02.2017 – 0 років 0 місяців 17 днів;
05.03.2017 – 31.03.2017 – 0 років 0 місяців 27 днів;
15.04.2017 – 30.04.2017 – 0 років 0 місяців 16 днів;
10.05.2017 – 31.05.2017 – 0 років 0 місяців 22 дні;
15.06.2017 – 30.04.2019 – водії міськ.пасаж.транспорту і великовагових автомобілів – 1 рік 10 місяців 16 днів;
30.07.2019 – 31.08.2022 – водії міськ.пасаж.транспорту і великовагових автомобілів – 3 роки 1 місяць 2 дні;
Всього 33 роки 1 місяць 22 дні, в тому числі стаж, що дає право на зниження ПВ : 21 рік 4 місяці 2 дні.
Як зазначено відповідачем у відзиві, до страхового стажу не було враховано: період навчання з 01.09.1982 по 20.07.1985 в ТУ № 52 м. Лисичанська згідно трудової книжки від 25.07.1985 серії НОМЕР_4 , оскільки запис про період навчання внесено у трудову книжку із порушенням вимог Інструкції ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці від 20.06.1974 № 162, а саме: відсутня дата видачі диплому; періоди роботи з 01.08.2010 по 31.12.2010 та з 01.05.2011 по 30.04.2012 в КП “Лисичанське тролейбусне управління” згідно трудової книжки від 25.07.1985 серії НОМЕР_4 , оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України, згідно даним, наявним в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5; період роботи з 01.09.2022 по 30.06.2023 в філії КП “Київпастранс” Тролейбусне ремонтно-експлуатаційне депо № 3 згідно трудової книжки від 25.07.1985 серії НОМЕР_4 з невідомих причин.
15.11.2023 відповідачем направлено лист № 1500-0302-9/161520 на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому зазначено, що на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11.10.2023 року № 360/1025/23 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ), заявнику призначено пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Пенсійна справа №262940011951 опрацьована відповідно до релізу змін в підсистемі “ППВП” від 04.04.2022 (версія ППВП 1-6-74-1). Просили ініціювати перевірку ЕПС ОСОБА_1 та доопрацювати пенсійну справу заявника, а саме: - відкорегувати дату народження заявника (01.09.1967р.), оскільки для виконання рішення суду дату було змінено; - провести перерахунок “Згідно рішень суду”; - створити технологічну ЕПС з розміром пенсії 0,01грн.; - провести індивідуально-масовий перерахунок “Індексація заробітку” з 01.03.2023р.
22.02.2023 відповідачем направлено лист № 1500-0302-9/28155 на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому зазначено, що при повторній перевірці електронної пенсійної справи було виявлено, що до страхового стажу заявника помилково не зараховано період роботи з 01.09.2022 по 30.06.2023рр. Пенсійну справу №262940011951 доопрацьовано відповідно до релізу змін в підсистемі “ППВП” від 04.04.2022 (версія ППВП 1-6-74-1).
Тобто, після звернення до суду з позовом відповідачем здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з доопрацюванням пенсійної справи та зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 01.09.2022 по 30.06.2023.
Так, згідно із рішенням від 27.02.2024 № 262940011951 шифр та вид пенсії 124 пенсія за віком, умови призначення ЗУ № 1058, Прик.полож., п.2; ЗУ № 1788, ст. 13 з) (Водії міського пасаж.транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автом.), середньомісячний заробіток 13624.23000, дата перерахунку – 22.02.2024, 56 р.5 м. 21 д., працює, вид перерахунку – згідно рішень суду, підстава – згідно рішення суду справи № 360/1025/23 від 11.10.2023, особливості ВПО воєнний стан – з 20.07.2023 по довічно, кандидат на ІМП – з 01.03.2024 по довічно, призначення за рішенням суду – з 20.07.2023 по довічно; тривалість стажу – 32 роки 7 місяців 0 днів; страховий стаж до 01.01.2004 – 18 років 1 місяць 1 день; страховий стаж після 01.01.2004 – 14 років 5 місяців 29 днів; в тому числі: Водії міського пасаж.транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автом – 21 рік 4 місяць 2 дні, коефіцієнт стажу  без урахування кратності – 0,32583, 
Коефіцієнт стажу з урахуванням кратності (391/100*12)*1 – 0,32583;
Розмір пенсії з надбавками – 4439,18 грн.
В подальшому, згідно із рішенням від 28.02.2024 № 262940011951 внаслідок індивідуального (масового) перерахунку розміру пенсії – індексацією заробітку розмір пенсії позивача склав 4539,18 грн.
Позивач звернувся до Пенсійного фонду України зі скаргою, датованою 11.12.2023, в якій просив здійснити належний розрахунок пенсії з 20.07.2023 та виплатити недоотримані суми пенсії, починаючи з 20.07.2023, надати детальні роз`яснення щодо застосування оптимізації суми коефіцієнтів заробітної плати та кількості місяців заробітної плати, а також які саме місяці було виключено при оптимізації, із посиланням на відповідне правове обґрунтування.
Листом від 15.01.2024 № 1743-46424/М-02/8-2600/24 ГУПФУ у м. Києві повідомило позивача, що розпорядженням від 28.11.2023 було виконано судове рішення у справі № 360/1025/23 в межах резолютивної частини. Пенсію обчислено з урахуванням страхового стажу 31 рік 9 місяців та заробітної плати, визначеної за періоди роботи з 01.07.2000 по 31.07.2010, з 01.11.2011 по 30.04.2011, з 01.06.2012 по 31.03.2013, з 01.10.2015 по 30.06.2016, з 01.01.2017 по 31.08.2022. Загальна кількість місяців  становить 381 місяці, оптимальний період оптимізації 38 місяців з 01.04.2011 по 30.04.2011, з 01.06.2012 по 31.03.2013, з 01.10.2015 по 30.06.2016, з 01.01.2017 по 30.06.2018, з 01.05.2020 по 31.05.2020, з 01.03.2022 по 31.03.2022 визначено вірно, відповідно до абзацу 3 ч.1 ст. 40 Закону.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законами України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788), "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058).
Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 1788 громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України в м. Києві від 22.12.2014 №28-2, Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі – головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі – Фонд).
16.03.2021 за № 339/35961 в Міністерстві юстиції України зареєстровано постанову правління Пенсійного фонду України в м. Києві від 16.12.2020 № 25-1, якою затверджено зміни до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1). 
Зазначеною постановою правління Пенсійного фонду України в м. Києві від 16.12.2020 № 25-1, зокрема, передбачено можливість застосування екстериторіального призначення та перерахунку пенсій.
Згідно із розділом IV п. 4.2 Порядку 22-1 із змінами, внесеними постановою правління Пенсійного фонду України в м. Києві від 16.12.2020 № 25-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. 
Заяву позивача щодо призначення пенсії розглянуто ГУПФУ в Одеській області з урахуванням принципу екстериторіальності.
Закон № 1058 визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.
Статтею 8 Закону № 1058 закріплено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Так, відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у   статті 36   цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неврахування для обчислення пенсії ОСОБА_1 усього наявного страхового стажу 35 років 08 місяців 23 дні та зобов`язання здійснити належний розрахунок пенсії, починаючи з 20.07.2023 з урахуванням усього наявного страхового стажу 35 років 08 місяців 23 дні, судом першої інстанції зазначено наступне.
Трудова книжка НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_1 містить такі записи:
1 – 02.09.1982, 2 – 20.07.1985 – навчання в ПТУ № 52 м. Лисичанська, диплом № 242743;
3 – 25.07.1985 – прийнятий поваром 4 розряду їдальні № 24, наказ 85 від 25.07.1985;
4 – 27.09.1985 – переведений поваром 4 розряду ресторану № 4, наказ № 13 від 27.09.1985;
5 – 22.11.1985 – звільнений за ст. 36 п. 3 КЗпП України у зв`язку з призовом до лав РА, наказ № 138к від 29.11.1985;
6 – 13.12.1985 – 13.11.1987 – служба в рядах РА, військовий квиток НОМЕР_6 ;
7 – 27.01.1988 – прийнятий поваром 4 розряду до їдальні 18, наказ № 11від 27.01.1988;
8 – 02.07.1988 – звільнений за ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням), наказ № 79 від 13.07.1988;
Лисичанське тролейбусне управління:
9 - 09.08.1988 – прийнято учнем водія тролейбуса в службу руху; наказ № 107 від 08.08.1988;
10 – 26.03.1989 – переведений водієм тролейбуса 3 класу, наказ № 42 від 24.03.1989;
11 – 26.05.1998 – присвоєно 2 клас водія тролейбуса, наказ № 48 к від 29.05.1998;
12 - 09.02.2000 – переведено в службу рухомого складу, водієм перегонщиком 2 класу; наказ 13/к від 02.02.2000;
Внесено запис про те, що Лисичанське тролейбусне управління перейменовано в Комунальне підприємство “Лисичанське тролейбусне управління”, наказ від 03.02.1999 № 26;
13 -  04.07.2001 – переведено водієм перегонщиком 3 класу; наказ № 70/к від 04.07.2001;
14 - 04.07.2001 – переведено в службу руху, водієм тролейбуса 3 класу; наказ № 72/к від 05.07.2001;
15 – 28.09.2001 – звільнений за ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням, наказ № 106/к від 28.09.2001;
Запис № 15 вважати недійсним;
15 – 06.03.2003 – присвоєно 2 клас водія тролейбуса, наказ № 21к від 06.03.2003;
16 -  08.05.2003 – переведено в службу рухомого складу, водієм перегонщиком 2 класу; наказ № 41к від 06.05.2003;
17 – 01.02.2006 – присвоєно 1 клас водія тролейбуса (перегонщик), наказ 12 від 02.02.2006;
18 - 01.05.2006 – професія водій перегонщик перейменована на водій з перегону й розстановки тролейбусів 2 класу; наказ № 55а від 03.05.2006;
19 - 29.07.2006 – переведено в службу руху, водієм тролейбуса 2 класу; наказ № 67к від 26.07.2006;
20 – 01.11.2006 – присвоєно 1 клас водія тролейбуса, наказ № 94 к від 30.10.2006;
21 - 27.07.2009 – переведено в службу рухомого складу, водієм з перегону й розстановки тролейбусів 1 класу; наказ № 194а/к від 27.07.2009;
22 - 01.09.2011 – переведено в службу руху, водієм тролейбуса з перегонки та розстановки тролейбусів 1 класу; наказ № 226/к від 01.09.2011;
23 - 28.04.2012 – звільнено за згодою сторін, ст.36 ч.1 КЗпП України, наказ № 98/к від 28.04.2012;
24 – 20.06.2012 – Лисичанський міський центр зайнятості Луганської області – розпочато виплату допомоги по безробіттю, наказ № 120620 від 20.06.2012;
25 – 16.03.2013 – Лисичанський міський центр зайнятості Луганської області, наказ 130318 від 18.03.2013;
Комунальне підприємство Лисичанської міської ради “Електроавтотранс”:
26 - 15.06.2017 – прийнято в службу руху, водієм тролейбуса 1 класу; наказ № 134к від 14.06.2017;
27 - 26.05.2019 – звільнено за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України, наказ № 148к від 26.05.2019;
Комунальне підприємство “Київпастранс” тролейбусне ремонтно-експлуатаційне депо № 3:
28 -  30.07.2019 – прийнято водієм тролейбуса 1 класу у відділ експлуатації.
На виконання судового рішення у справі № 360/1025/23 відповідач повторно розглянув заяву про призначення пенсії та прийняв рішення від 21.11.2023 № 262940011951 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
До страхового стажу зараховано періоди трудової діяльності:
25.07.1985 – 27.09.1985 – 0 років 2 місяці 3 дні;
28.09.1985 – 22.11.1985 – 0 років 1 місяць 25 днів;
07.12.1985 – 10.11.1987 – військова служба строкова – 1 рік 11 місяців 4 дні;
27.01.1988 – 02.07.1988 – 0 років 5 місяців 6 днів;
09.08.1988 – 02.07.1989 – 0 років 7 місяців 17 днів;
26.03.1989 – 08.02.2000 – водії міськ.пасаж.транспорту і великовагових автомобілів – 10 років 10 місяців 13 днів;
09.02.2000 – 03.07.2001 – 1 рік 4 місяці 25 днів;
04.07.2001 – 07.05.2003 – водії міськ.пасаж.транспорту і великовагових автомобілів – 1 рік 10 місяців 4 дні;
08.05.2003 – 31.12.2003 – 0 років 7 місяців 24 дні;
01.01.2004 – 28.07.2006 – 2 роки 6 місяців 28 днів;
29.07.2006 – 26.07.2009 – водії міськ.пасаж.транспорту і великовагових автомобілів – 2 роки 11 місяців 28 днів;
27.07.2009 – 31.08.2011 – 2 роки 1 місяць 5 днів;
01.09.2011 – 28.04.2012 – водії міськ.пасаж.транспорту і великовагових автомобілів – 0 років 7 місяців 28 днів;
20.06.2012 – 16.03.2013 – безробіття – 0 років 8 місяців 27 днів;
01.10.2015 – 30.06.2016 – 0 років 9 місяців 0 днів;
17.01.2017 – 31.01.2017 – 0 років 0 місяців 15 днів;
12.02.2017 – 28.02.2017 – 0 років 0 місяців 17 днів;
05.03.2017 – 31.03.2017 – 0 років 0 місяців 27 днів;
15.04.2017 – 30.04.2017 – 0 років 0 місяців 16 днів;
10.05.2017 – 31.05.2017 – 0 років 0 місяців 22 дні;
15.06.2017 – 30.04.2019 – водії міськ.пасаж.транспорту і великовагових автомобілів – 1 рік 10 місяців 16 днів;
30.07.2019 – 31.08.2022 – водії міськ.пасаж.транспорту і великовагових автомобілів – 3 роки 1 місяць 2 дні;
Згодом, після звернення до суду з позовом відповідачем прийнято рішення від 27.02.2024 № 262940011951 здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з доопрацюванням пенсійної справи та зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 01.09.2022 по 30.06.2023.
Таким чином, станом на дату розгляду справи не зарахованим до страхового стажу є період навчання з 01.09.1982 по 20.07.1985 в ТУ № 52 м. Лисичанська згідно трудової книжки від 25.07.1985 серії НОМЕР_4 , оскільки запис про період навчання внесено у трудову книжку із порушенням вимог Інструкції ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці від 20.06.1974 № 162, а саме: відсутня дата видачі диплому; та періоди роботи з 01.08.2010 по 31.12.2010 та з 01.05.2011 по 30.04.2012 в КП “Лисичанське тролейбусне управління” згідно трудової книжки від 25.07.1985 серії НОМЕР_4 , оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України, згідно даним, наявним в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5.
Щодо періоду навчання з 01.09.1982 по 20.07.1985 в ТУ № 52 м. Лисичанська судом першої інстанції зазначено наступне.
Статтею 62 Закону № 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).
Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 2 Порядку № 637 у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Тобто, надання уточнюючих довідок та інших документів підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пенсійне забезпечення.
Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 234/13910/17, від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 25.04.2019 у справі № 159/4178/16-а.
Оглядом трудової книжки НОМЕР_3 встановлено, що на записи 1 та 2 не містять дати видачі диплому.
Суд зауважує, що відповідачем не зазначено, який саме пункт Інструкції ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці від 20.06.1974 № 162, порушено роботодавцем при внесенні запису про навчання.
Пунктом 2.10 Інструкції ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці від 20.06.1974 № 162 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по-батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по-батькові ініціалами) та дата народження зазначаються на підставі паспорта або свідоцтва про народження.
Освіта – середня, середня спеціальна та вища – зазначається тільки на підставі документів (атестату, посвідчення, диплому).
Пунктом 1.4 Інструкції № 162 визначалося, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, регулюються постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 06.09.1973 № 656 “Про трудові книжки працівників та службовців” (далі - Порядок № 656) та цією Інструкцією.
Відповідно до пункту 18 Порядку № 656 відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, що призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.
Таким чином, власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.
Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.08.2019 у справі № 654/890/17, від 06.02.2018 у справі № 677/277/17 та від 11.07.2019 у справі № 683/737/17.
З огляду на наведене період навчання позивача з 01.09.1982 по 20.07.1985 має бути зараховано до страхового стажу.
Щодо незарахування до страхового стажу періодів роботи з 01.08.2010 по 31.12.2010 та з 01.05.2011 по 30.04.2012 в КП “Лисичанське тролейбусне управління” згідно трудової книжки від 25.07.1985 серії НОМЕР_4 , оскільки відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України, згідно даним, наявним в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5, судом першої інстанції зазначено наступне.
Статтею 8 Закону № 1058 передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Абзацом першим частини першої статті 24 Закону № 1058 визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не менше ніж мінімальний страховий внесок.
Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у  статті 11 Закону № 1058, сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.
Механізм обов`язкового пенсійного страхування передбачає відповідні державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх пенсійних прав.
Так, зокрема,  статтею 113 Закону № 1058 передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.
Згідно з частиною першою  статті 16 Закону № 1058   застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.
З цим правом кореспондується обов`язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (пункт 6 частини другої  статті 17 Закону № 1058) незалежно від фінансового стану платника (частина дванадцята  ст. 20 Закону № 1058).
Таким чином, страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
При цьому, у частині десятій  статті 20 Закону № 1058  зазначено, якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до положень  статті 106 Закону № 1058  відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Законом України “Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році” від 24 грудня 2015 року № 909-VIII, який набрав чинності з 01.01.2016, внесено зміни до  Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування” від 08 липня 2010 року № 2464-VI  та виключено положення п. 2 ч. 1  ст. 4 зазначеного закону, яка передбачала, що до платників єдиного внеску віднесено працівників - громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють.
Отже, з 01.01.2016 позивач не є платником єдиного соціального внеску та фактично позбавлений можливості забезпечити сплату сум єдиного внеску.
Тобто, за змістом наведених норм вбачається, що обов`язок щодо сплати страхових внесків та відповідальність за їх несвоєчасну або не в повному обсязі сплату законом покладено на страхувальника.
При цьому суд зауважує, що, не зважаючи на несплату страхувальником страхових внесків за вказаний період, частково цей період (з вересня по грудень 2011 року та з січня по квітень 2012 року) страхувальник обліковує спецстаж позивача за кодом підстави ЗП301331.
На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового (01.08.2010 - 31.12.2010, 01.05.2011 - 30.04.2012) та частково до пільгового стажу (09.2011-04.20212) при визначенні права позивача на  пенсію спірних періодів роботи.
Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 04 вересня 2018 року у справі № 482/434/17.
Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, судом першої інстанції зазначено наступне.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Частиною другою статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З огляду на наведене з метою ефективного захисту порушеного права позивача, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідне: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незарахування до страхового стажу позивача, який дає право на призначення пенсії, періодів навчання з 01.09.1982 по 20.07.1985 та періодів роботи з 01.08.2010 по 31.12.2010 та з 01.05.2011 по 30.04.2012;          зобов`язати відповідача здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії позивача, зарахувавши до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії, періодів навчання з 01.09.1982 по 20.07.1985 та періодів роботи з 01.08.2010 по 31.12.2010 та з 01.05.2011 по 30.04.2012, з дати призначення пенсії – з 20.07.2023, та виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.
Колегія суддів звертає увагу, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивачем не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.  
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позову.  
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.
Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
                                                                    ПОСТАНОВИВ  :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року у справі № 360/168/24 - залишити без задоволення.                          
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року у справі № 360/168/24 - залишити без змін.                             
Повне судове рішення складено 18 липня 2024  року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                 А.А. Блохін

Судді                                                                                                     Е.Г. Казначеєв

                                                                                                               І.Д. Компанієць