ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

17 липня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 280/6/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Щербака А.А. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Малиш Н.І.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року (суддя Сацький Р.В.) у справі за позовом  ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року позов задоволено.
Суд вирішив визнати протиправними дії територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області щодо нарахування та виплати судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 1 вересня 2023 року по 30 листопада 2023 року, обчисленої виходячи з базового розміру посадового окладу судді, обрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2 102,00 гривні.
Зобов`язати Державну судову адміністрацію України здійснити фінансування територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Запорізькій області з єдиного рахунку Державного бюджету України, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів, коштів для проведення виплати судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 1 вересня 2023 року по 30 листопада 2023 року, обчисленої виходячи з базового розміру посадового окладу судді, обрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2 684,00 гривні, з урахуванням раніше виплачених сум.
Зобов`язати територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області нарахувати та виплатити суддівську винагороду судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області ОСОБА_1 за період з 1 вересня 2023 року по 30 листопада 2023 року, обчислену виходячи з базового розміру посадового окладу судді, обрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2 684,00 гривні, з урахуванням раніше виплачених сум.
Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Запорізькій області подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не враховано, що ч. 3 ст. 135 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» є бланкетною, визначає лише кількість прожиткових мінімумів для працездатних осіб для встановлення розміру посадового окладу судді, але не встановлює розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який необхідний для  обчислення посадового окладу судді.  Вказаний розмір встановлює ЗУ «Про державний бюджет України». 
Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 3 частини 1  ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів. 
Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначений на посаду судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області Указом Президента України « Про призначення суддів» 16.07.2020 № 278/2020, та вважається таким, що приступив до виконання повноважень зі здійснення правосуддя з 20 липня 2020 року, з посадовим окладом, згідно штатного розпису, що підтверджується копією наказу про призначення на посаду судді Новомиколаївського районного суд Запорізької області ОСОБА_1 № 37-к від 17 липня 2020 року.
На теперішній час ОСОБА_1 продовжує обіймати посаду судді Новомиколаївського районного суду Запорізької області та здійснює правосуддя.
Позивач вважає, що за період з 01 вересня 2023 року по 30 листопада 2023 року включно, йому не у повному обсязі виплачено суддівську винагороду, що підтверджується розрахунковими відомостями за вересень - листопад 2023 року та звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що відповідачами правомірність дій не було доведено.
Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується. 
Частиною першою   статті 4 Закону № 1402-VIII   встановлено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються   Конституцією України   та законом.
Згідно з частиною другою   статті 4 Закону № 1402-VIII   зміни до цього    Закону   можуть вноситися виключно законами про внесення змін до   Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Відповідно до частини першої   статті 135 Закону № 1402-VIII   суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Пунктом 1 частини третьої   статті 135 Закону № 1402-VIII   передбачено, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року.
З 30.09.2016 набрали чинності зміни, унесені до   Конституції України, згідно із   Законом України від 02.06.2016 № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)».
Законом № 1401-VIII, серед іншого,   статтю 130 Конституції України   викладено в новій редакції, текст якої зазначено вище, і вперше закріплено спосіб визначення розміру суддівської винагороди, а саме, що «розмір винагороди встановлюється законом про судоустрій».
З цією конституційною нормою співвідносяться норми частини першої   статті 135 Закону № 1402-VIII, які дають чітке розуміння, що єдиним нормативно-правовим актом, яким повинен і може визначатися розмір суддівської винагороди, є закон про судоустрій.
Розмір суддівської винагороди визначено у   статті 135 Закону № 1402-VIII, який з огляду як на свою назву, так і сферу правового регулювання (означену в преамбулі), є законом про судоустрій в значенні частини другої   статті 130 Конституції України.
Пунктом 1 частини третьої   статті 135 Закону № 1402-VIII   визначено, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян урегульовано   Законом України від 15.07.1999 № 966-XIV «Про прожитковий мінімум», відповідно до статті 1 якого прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що зі змісту означеної норми   Закону № 966-XIV   вбачається, що у ній закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум. Судді до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо, не віднесені.
Згідно зі   ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 3 листопада 2022 року № 2710-IX    встановлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: зокрема, працездатних осіб - 2 684 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2 102 гривні.
Зміни до   Закону № 1402-VIII   у частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у спірний період, а також до   Закону № 966-XIV   щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилися, тому суд першої інстанції вірно зазначив, що законних підстав для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 01 січня календарного року для цілей визначення суддівської винагороди, немає.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, нараховуючи та виплачуючи Позивачу суддівську винагороду із застосуванням прожиткового мінімуму - 2 102,00 грн, діяло з порушенням вимог   статті 130 Конституції України    та   статті 135 Закону № 1402-VIII, це призвело до порушення прав позивача.
Згідно з частиною першою   статті 23 Бюджетного кодексу України   будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.
Відповідно до пункту 1 Положення про Державну судову адміністрацію України, що затверджено рішенням Вищої ради правосуддя від 17.01.2019 № 141/0/15-19, Державна судова адміністрація України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади в межах повноважень, установлених законом.
Державна судова адміністрація України здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади з метою створення належних умов функціонування судів і діяльності суддів (пункт 2 Положення).
Пунктом 3 Положення передбачено, що територіальні управління Державної судової адміністрації України є територіальними органами Державної судової адміністрації України.
Зважаючи на наведені положення статей   148,   149 Закону № 1402-VIII   у зіставленні з положеннями частин першою, другою та п`ятою статті   22, частини першої статті   23 Бюджетного Кодексу України, виплата суддівської винагороди здійснюється в межах бюджетних призначень, головним розпорядником яких є Державна судова адміністрація України.
Тобто, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій  області здійснює свої повноваження в межах асигнувань, які ДСА України затвердила у його кошторисі на 2023 рік.
Колегія суддів також погоджується з судом першої інстанції про протиправність дій Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області щодо нарахування та виплати суддівської винагороди позивачу у спірному періоді.
Вказані правові висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 21.03.2024 року по справі № 620/4971/23, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні. 
Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

                                                  ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.  
Постанова у повному обсязі складена 17 липня 2024 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      А.А. Щербак 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш