УХВАЛА
 
26 червня 2024 року                    
м. Київ
 
справа № 753/16964/23
провадження № 61-9011ск24
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В., 
розглянувши касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_2, про стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,
ВСТАНОВИВ:
17 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість із заробітної плати у розмірі 60 096,17 грн, компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 24 738 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі                 86 583 грн.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29 листопада 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 заборгованість із заробітної плати у розмірі 60 096,17 грн, компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 24 738 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 10 000 грн та 124 грн судового збору.
Додатковим рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22 грудня                2023 року стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 169,13 грн. 
Постановою Київського апеляційного суду від 23 травня 2024 року апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволено частково.
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 листопада 2023 року в частині задоволення позовної вимоги про стягнення компенсації за невикористані дні відпустки скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні цієї позовної вимоги.
В іншій частині рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 листопада 2023 року залишено без змін.
Додаткове рішення Дарницького районного суду м. Києва від 22 грудня                         2023 року змінено. 
Зменшено розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 з 30 169,13 грн до 22 299,40 грн. 
24 червня 2024 року до Верховного Суду, через засоби поштового зв`язку,  надійшла касаційна скарга ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Дарницького районного суду                         м. Києва від 29 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 травня 2024 року.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.
За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Згідно із статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.
Застосування передбаченого законодавством вартісного порогу для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості.
Обмеження доступу до Верховного Суду охоплюється загальновизнаною легітимною метою встановленого законодавством вартісного порогу для скарг, що подаються на розгляд суду касаційної інстанції, яка полягає в тому, щоб забезпечувати розгляд у Верховному Суді, з огляду на саму суть його функцій, лише справ необхідного рівня значущості.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.
Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах (справах незначної складності) та справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах.
Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, який встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.
Згідно з частиною четвертою статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду, зокрема, малозначних справ; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Справи незначної складності можуть визнаватися судом малозначними (частина шоста статті 19 ЦПК України).
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, що виникають з трудових відносин.
Предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення заборгованості із заробітної плати у розмірі 60 096,17 грн, компенсації за невикористану відпустку у розмірі 24 738 грн та середнього заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 86 583 грн.
Ця справа не є справою з ціною позову, яка перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 х 250 = 757 000,00 грн), і не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, виключний перелік яких передбачений частиною четвертою статті 274 ЦПК України.
Касаційна скарга містить посилання на випадки, передбачені підпунктом                            а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню: якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. 

Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником обставини не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки заявник у касаційній скарзі не довів факт існування суперечності висновків судів відносно судової практики Верховного Суду з цього питання. Доводи заявника полягають у його незгоді з оцінкою судом зібраних у справі доказів та встановлених обставин, однак не обґрунтовують фундаментальність вирішених у справі правових питань. 
Застосування критерію малозначності у цій справі є передбачуваним, судовий спір було розглянуто судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не навів інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.
Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії).
 
Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб                            (пункт 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Оскільки оскаржувані судові рішення ухвалено у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва                     від 29 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду                          від 23 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_2, про стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           Є. В. Петров
 
А. І. Грушицький
 
                                                                                                                           І. В. Литвиненко