ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року	Львів	Справа № 460/181/23 пров. № А/857/1299/24	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді -                                            Мікули О. І.,
суддів          -                                                    Курильця А. Р., Пліша М. А.,  

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року у справі №460/181/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

суддя в 1-й інстанції – Дорошенко Н. О.,
час ухвалення рішення – 14 грудня 2023 року,
місце ухвалення рішення – м. Рівне,
дата складання повного тексту рішення – 14 грудня 2023 року,

                                                          в с т а н о в и в:

Позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Головного управління ДПС у Рівненській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про опис майна у податкову заставу від 09 червня 2022 року №154; зобов`язати виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис за №29869208 від 09 червня 2022 року щодо встановлення обтяження згідно з актом опису майна № 154 від 09 червня 2022 року на суму 865959,93 грн. 
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДПС у Рівненській області про опис майна у податкову заставу від 09 червня 2022 року №154. Зобов`язано Головне управління ДПС у Рівненській області виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна реєстраційний запис за №29869208 від 09 червня 2022 року, яким здійснено обтяження всього майна ОСОБА_1 та майна, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому, до погашення податкового боргу у повному обсязі, згідно з актом опису майна № 154 від 09 червня 2022 року на суму 865959,93 грн.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що ГУ ДПС у Рівненській області сформовано i направлено платнику податкову вимогу від 08 лютого 2022 року № 0000773-1303-1719, прийнято рішення про опис майна у податкову заставу від 09 червня 2022 року №154 та складено акт опису майна від №154 від 09 червня 2022 року. Вказує, що оскаржуване рішення про опис майна в податкову заставу складено в часі раніше отримання податковим органом ухвали суду про оскарження ППР, тобто на момент його прийняття податковий борг існував. Зазначає, що за даними ІС «Податковий блок», як станом на час розгляду скарги ДПС України у серпні 2022 року, так і по тепершній час в інтегрованій кратці позивача обліковується податковий борг (ККДБ 21081103) у сумі 1020 грн, що виник у зв`язку з несплатою грошового зобов`язання, визначеного ППР від 21 грудня 2021 року №1294117000708, яке не оскаржено у судовому порядку. Відтак дії відповідача щодо прийняття рішення про опис майна в податкову заставу від 09 червня 2022 року р. № 154 є правомірними, а підстави для виключення з Державного реєстру обтяжень відповідного запису згідно з таким рішенням відсутні. Оскільки за позивачем на даний час залишається непогашений податковий борг, у податкового органу відсутні підстави для звільнення майна з податкової застави. З врахуванням наведеного вважає, що податкова вимога направлена за правильною адресою, тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає про те, що станом на 26 травня 2022 року він звернувся у суд з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу, і в силу вимог п.56.18 ст.56 ПК України із 31 травня 2022 року усі грошові зобов`язання (що виникли за рішеннями відповідача та оскаржуються позивачем у справі №320/4692/22) вважаються неузгодженими до дня набрання судовим рішенням законної сили. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін. 
Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 21 грудня 2021 року ГУ ДПС у Рівненській області на підставі акта перевірки від 24 листопада 2021 року №7986/17-00-07-08/ НОМЕР_1 відносно ОСОБА_1 були прийняті:
- податкове повідомлення-рішення за №1295417000708, яким збільшено грошове зобов`язання з військового збору на загальну суму 26289,26 грн;
- податкове повідомлення-рішення за №1293517000708, яким збільшено грошове зобов`язання з єдиного податку на загальну суму 84692,50 грн;
- податкове повідомлення-рішення за №1295317000708, яким збільшено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 315471,20 грн;
- податкове повідомлення-рішення за №1295017000708, яким збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 359863,75 грн;
- податкове повідомлення-рішення за №1294817000708, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) на суму 8500,00 грн;
- податкове повідомлення-рішення за №1294617000708, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) на суму 340,00 грн;
- податкове повідомлення-рішення за №1294417000708, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) на суму 1020,00 грн;
- податкове повідомлення-рішення за №1294017000708, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) на суму 1020,00 грн;
- податкове повідомлення-рішення за №1294117000708, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) на суму 340,00 грн;
- рішення за №1293717000708 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким  застосовано штрафні санкції на суму 32969,72 грн;
- вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску №1293417000708 на суму 175463,06 грн.
Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями від 21 грудня 2021 року №1295417000708, №1293517000708, №1295317000708, №1295017000708, №1294817000708, №1294617000708, №1294417000708, №1294017000708, рішенням про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 21 грудня 2021 року №1293717000708 та вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 21 грудня 2021 року №1293417000708, ОСОБА_1 оскаржив їх (крім податкового повідомлення-рішення від 21 грудня 2021 року №1294117000708) в судовому порядку до Київського окружного адміністративного суду, про що свідчить реєстраційний штамп вхідної кореспонденції  суду з датою 26 травня 2022 року на позовній заяві від 26 травня 2022 року.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року за вказаною позовною заявою відкрито провадження у справі №320/4692/22.
09 червня 2022 року начальником відділу погашення боргу з фізичних осіб та заборгованості з ЄСВ управління по роботі з податковим боргом ГУ ДПС у Рівненській області прийнято рішення №154 про опис майна у податкову заставу, яким відповідно до статті 89 Податкового кодексу України вирішено здійснити опис майна, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) платника податків   ОСОБА_1 , а у разі, якщо на момент складання акта опису майно відсутнє або його балансова вартість менша суми податкового боргу, - також майна, права власності на яке він набуде у майбутньому.
09 червня 2022 року на підставі вказаного рішення податковим керуючим складено акт опису майна за №154.
Не погоджуючись з рішенням про опис майна у податкову заставу та актом опису майна, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку до Державної податкової служби України.
Рішенням Державної податкової служби України від 09 вересня 2022 року №6895/Щ/99-00-06-01-04-09 скаргу позивача від 23 червня 2022 року (з урахуванням доповнення до скарги від 01.07.2022) залишено без задоволення, а рішення про опис майна у податкову заставу від 09 червня 2022 року №154 та акт опису майна від 09 червня 2022 року №154 залишено без змін.
09 червня 2022 року на підставі акту опису майна від 09 червня 2022 року №154 до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено реєстраційний запис за №29869208. 
Вважаючи рішення про опис майна у податкову заставу від 09 червня 2022 року №154 протиправним, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у межах спірних правовідносин контролюючим органом не враховано приписи абзацу 6 пункту 89.2 статті 89 ПК України, які виключають визначені законом підстави для здійснення заходів погашення податкового боргу позивача, визначеного податковим повідомленням-рішенням від 21 грудня 2021 року №1294117000708, оскільки такий борг не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3060,00 грн), а тому рішення про опис майна у податкову заставу від 09 червня 2022 року №154 є протиправним та підлягає скасуванню. Крім того, оскільки у податкового органу були відсутні законодавчо визначені передумови для прийняття рішення про опис майна позивача у податкову заставу від 09 червня 2022 року №154, на підставі якого складено акт опису майна від 09 червня 2022 року №154, то внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна реєстраційного запису за №29869208 на підставі такого акту опису майна здійснено податковим органом неправомірно, а тому такий запис підлягає виключенню з державного реєстру.
Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.
Ч.2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до пп.21.1.1 п.21.1 ст.21 ПК України посадові особи контролюючих органів зобов`язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.
Згідно з п.16.1.4. ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Положеннями ст.19-1 ПК України визначено функції податкового органу, до яких, зокрема, відноситься здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів, своєчасністю подання податкової звітності, здійснення контролю за погашенням податкового боргу з податків та зборів платників податків, у тому числі тих, майно яких перебуває у податковій заставі, організовує роботу та здійснює контроль за застосуванням арешту майна платника податків, що має податковий борг, та/або зупинення видаткових операцій на його рахунках у банку, здійснює інші функції, визначені цим Кодексом та законами України. 
За змістом п.57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом з причин, пов`язаних з порушенням податкового законодавства (за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу), платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. 
Відповідно до пп.“а” пп.266.10.1 п.266.10 ст.266 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Згідно з п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
За змістом пп.14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або  Митним кодексом України.
Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Згідно з пп.14.1.155 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.
У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.
За змістом п. 88.1 ст. 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.
Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення (п. 88.2 ст. 88 ПК України).
Відповідно до пп. 89.1.2 п.89.1 ст. 89 ПК України право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.
Таким чином, як правильно зазначив суд першої інстанції, передумовою прийняття рішення про опис майна у податкову заставу є наявність податкового боргу, тобто суми узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлені законом строки.
Як вбачається з матеріалів справи, Головним управління ДПС у Рівненській області прийнято рішення про опис майна у податкову заставу від 09 червня 2022 року №154 прийняте податковим органом у зв`язку з несплатою позивачем податкового грошового зобов`язання на загальну суму 1005969,49 грн, визначеного податковими повідомленнями-рішеннями від 21 грудня 2021 року №1295417000708, №1293517000708, №1295317000708, №1295017000708, №1294817000708, №1294617000708, №1294417000708, №1294017000708, №1294117000708, рішенням про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 21 грудня 2021 року №1293717000708 та вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 21 грудня 2021 року №1293417000708.
Пункт 56.1 ст.56 ПК України передбачає, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Відповідно до п.56.18 ст.56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення (абз.1).
При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили (абз.4).
Матеріалами справи стверджується, що грошове зобов`язання на загальну суму 1005629,49 грн, визначене податковими повідомленнями-рішеннями від 21 грудня 2021 року №1295417000708, №1293517000708, №1295317000708, №1295017000708, №1294817000708, №1294617000708, №1294417000708, №1294017000708, рішенням про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 21 грудня 2021 року №1293717000708 та вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 21 грудня 2021 року №1293417000708, оскаржене позивачем у судовому порядку та є предметом судового розгляду у адміністративній справі Київського окружного адміністративного суду №320/4692/22, провадження у якій відкрито 31 травня 2022 року.
Як правильно встановлено судом першої інстанції, станом на день розгляду цієї судової справи (№460/181/23) рішення у справі №320/4692/22 судом не ухвалене, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень, а тому на день прийняття оскаржуваного рішення (09 червня 2022 року) сума грошового зобов`язання 1005629,49 грн, визначена у вищевказаних рішеннях податкового органу, не була узгодженою, а відтак не набула статусу податкового боргу.
Таким чином, вказане грошове зобов`язання було виключене з інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 , як неузгоджене до дня набрання судовим рішенням у справі №320/4692/22 законної сили.
Однак податкове повідомлення-рішення від 21 грудня 2021 року №1294117000708, яким до ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) на суму 340,00 грн, ні в адміністративному, ні в судовому порядку оскаржене не було, а тому грошове зобов`язання, визначене таким податковим повідомленням-рішенням, відповідно до положень ПК України вважається узгодженим та набуло статусу податкового боргу. Крім того, доказів сплати позивачем такого податкового боргу у строки, встановлені ПК України матеріали справи немістять, при цьому доказів наявності у позивача іншого податкового боргу також судом не встановлено.
З врахуванням наведеного вище, суд першої інстанції підставно не прийняв до уваги покликання податкового органу на те, що сума податкового боргу за таким податковим повідомленням-рішенням становить 1020,00 грн, оскільки такі не відповідають фактичним обставинам справи.
Передумовою для прийняття рішення про опис майна у податкову заставу є наявність податкового боргу, несплаченого платником податків у встановлені законом строки.
Отже рішення від 09 червня 2022 року №154 фактично прийняте податковим органом у зв`язку з несплатою позивачем податкового грошового зобов`язання в сумі 340,00 грн, визначеного податковим повідомленням-рішенням від 21 грудня 2021 року №1294117000708, про що зазначено також у рішенні ДПС про результати розгляду скарги від 09 вересня 2022 року №6895/Щ/99-00-06-01-04-09.
Згідно з абз.6 п.89.2 ст.89 ПК України право податкової застави не застосовується, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За змістом п.5 підрозділу 1 розділу XX “Перехідні положення” ПК України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.
Таким чином, право прийняття рішення про опис майна у податкову заставу виникає у податкового органу при наявності у платника податку податкового боргу (узгодженого податкового грошового зобов`язання) на суму не менше 3060,00 грн (17 х 180), разом з тим, податковий борг позивача, визначений податковим повідомленням-рішенням від 21 грудня 2021 року №1294117000708, не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3060,00 грн), а тому рішення про опис майна у податкову заставу від 09 червня 2022 року №154 є протиправним та підлягає скасуванню.
Даючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції в частині зобов`язання відповідача виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис за №29869208 від 09 червня 2022 року про встановлення обтяження згідно з актом опису майна № 154 від 09 червня 2022 року на суму 865959,93 грн, то колегія суддів зазначає наступне.
Як стверджується матеріалами справи, 09 червня 2022 року на підставі акту опису майна від 09 червня 2022 року №154 до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено реєстраційний запис за №29869208 про обтяження всього майна ОСОБА_1 та майна, на яке платник податків набуде право власності у майбутньому, до погашення податкового боргу у повному обсязі. Розмір основного зобов`язання 865959,93 грн. Термін дії обтяження до 09 червня 2027 року. 
Пункт 93.1 ст.93 ПК України передбачає, що майно платника податків звільняється з податкової застави з дня: отримання контролюючим органом підтвердження повного погашення суми податкового боргу в установленому законодавством порядку; визнання податкового боргу безнадійним; набрання законної сили відповідним рішенням суду про припинення податкової застави у межах процедур, визначених законодавством з питань банкрутства; отримання платником податків рішення відповідного органу про визнання протиправними та/або скасування раніше прийнятих рішень щодо нарахування суми грошового зобов`язання або його частини (пені та штрафних санкцій) внаслідок проведення процедури адміністративного або судового оскарження.
Відповідно до п.93.2 ст.93 ПК України підставою для звільнення майна платника податків з-під податкової застави та її виключення з відповідних державних реєстрів є відповідний документ, що засвідчує закінчення будь-якої з подій, визначених пунктом 93.1 цієї статті.
Таким чином, право податкової застави виникає в силу закону та не потребує письмового оформлення, опис майна проводиться на підставі рішення контролюючого органу, а акт опису майна лише фіксує певний перелік майна, при цьому, підставою для звільнення майна з податкової застави є відповідний документ, що засвідчує закінчення подій, наявність яких зумовили виникнення права податкової застави.
Як правильно зауважив суд першої інстанції, акт опису майна не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України, оскільки він лише фіксує відповідні обставини, на підставі зазначеного акту не створюються відповідні правовідносини та не порушуються права позивача, а тому такий акт не підлягає оскарженню в порядку адміністративного судочинства та оскарження такого акту не підпадає під судову юрисдикцію взагалі, а відтак у спірних правовідносинах належним способом захисту може бути визначено зобов`язання контролюючого органу виключити з державного реєстру відповідний запис щодо встановлення обтяження згідно з актом опису майна у податкову заставу.
Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у межах спірних правовідносин контролюючим органом не враховано приписи абзацу 6 пункту 89.2 статті 89 ПК України, які виключають визначені законом підстави для здійснення заходів погашення податкового боргу позивача, визначеного податковим повідомленням-рішенням від 21 грудня 2021 року №1294117000708, оскільки такий борг не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3060,00 грн), а тому рішення про опис майна у податкову заставу від 09 червня 2022 року №154 є протиправним та підлягає скасуванню. Крім того, оскільки у податкового органу були відсутні законодавчо визначені передумови для прийняття рішення про опис майна позивача у податкову заставу від 09 червня 2022 року №154, на підставі якого складено акт опису майна від 09 червня 2022 року №154, то внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна реєстраційного запису за №29869208 на підставі такого акту опису майна здійснено податковим органом неправомірно, а тому такий запис підлягає виключенню з державного реєстру.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-
                                                    п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2023 року у справі №460/181/23 – без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	О. І. Мікула 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 16 вересня 2024 року.