Справа № 163/1382/24  Провадження №33/802/627/24 	Головуючий у 1 інстанції:Павлусь О. С. 	
	Доповідач: Денісов  В. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2024 року                                                                 місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Денісов В.П., з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - адвоката Лисюка В.В. та представника Волинської митниці Федчишиної С.Ф., розглянувши в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 08 серпня 2024 року щодо ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ),
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою  ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , 
визнана винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.6 ст.481 МК України, і на підставі ч.2 ст.36 КУпАП накладено на неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 000 (сто сімдесят тисяч) гривень.
Також стягнуто з ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.
ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) притягнута до адміністративної відповідальності за те, що вона, як директор польської фірми «Flowertrans Sp.Z O.O.» не вжила заходів для своєчасного вивезення за межі митної території України транспортного засобу комерційного призначення - вантажного автомобіля «Mercedes-Benz/MBLP ACTROS», польський номерний знак НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , який ввезений на митну території України відповідно до ч.2 ст.108 МК України 01 грудня 2023 року через митний пост «Ягодин» Волинської митниці водієм ОСОБА_3 в режимі тимчасового ввезення в Україну на строк до 20 днів, тобто до 21 грудня 2023 року, внаслідок чого перевищила строк тимчасового ввезення цього транспортного засобу більше ніж на 30 діб, що було виявлено 28 травня 2024 року під час вивезення цього транспортного засобу за межі митної території України через митний пост «Ягодин» Волинської митниці, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.6 ст.481 МК України.
Крім цього, ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) як директор польської фірми «Flowertrans Sp.Z O.O.» не вжила заходів для своєчасного вивезення за межі митної території України транспортного засобу комерційного призначення - причіп «Plandex PTL-1800», польський номерний знак НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_4 , який ввезений на митну території України відповідно до ч.2 ст.108 МК України 01 грудня 2023 року через митний пост «Ягодин» Волинської митниці водієм ОСОБА_3 в режимі тимчасового ввезення в Україну на строк до 20 днів, тобто до 21 грудня 2023 року, внаслідок чого перевищила строк тимчасового ввезення цього транспортного засобу більше ніж на 30 діб, що було виявлено 28 травня 2024 року під час вивезення цього транспортного засобу за межі митної території України через митний пост «Ягодин» Волинської митниці, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.6 ст.481 МК України.
       В поданій апеляційній скарзі захисник Лисюк В.В. вважає постанову судді необґрунтованою. Посилається на те, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) не мала можливості вчасно вивезти транспортні засоби комерційного призначення, у зв`язку із воєнним станом в Україні та обставинами непереборної сили. Вказує на те, ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) вживались заходи з метою належного виконання обов`язку щодо вивезення транспортних засобів, про що свідчать заява та лист-обгрунтування на адресу Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України від 12.12.2023, оскільки в цей час були відчутні проблеми із виїздом за кордон чоловіків призовного віку, однак такі звернення були залишені без уваги. Просить постанову судді змінити та звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю правопорушення.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши захисника Лисюка В.В., який подану апеляційну скаргу підтримував та просив звільнити  ОСОБА_1  від адміністративної відповідальності у зв`язку з малозначністю, представника митниці, яка заперечила подану апеляційну скаргу та просила рішення судді залишити без змін, доходжу висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Висновки судді про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні нею адміністративних правопорушень, передбаченого ч.6 ст.481 МК України, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються зібраними у передбаченому законом порядку та належно дослідженими і оціненими судом доказами у їх сукупності.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.6 ст.481 МК України відповідно до змісту протоколів про порушення митних правил № 0193/20500/24, № 0194/20500/24, повністю стверджена матеріалами справи, а саме: витягами з бази даних Інспектор щодо перетину кордону, письмовими поясненнями водія ОСОБА_4 та представника ОСОБА_5 , службовими записками інспектора митниці.
Згідно з ст.103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.
Відповідно до ч.4 ст.108 МК України, якщо транспортні засоби комерційного призначення, поміщені у митний режим тимчасового ввезення, не можуть бути своєчасно вивезені за межі митної території України внаслідок дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу, перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється на час дії таких обставин.
Суддя в оскаржуваній постанові проаналізував всі докази і дав кожному з них відповідну оцінку, вказавши які обставини ними підтверджуються чи спростовуються, та прийшов до обґрунтованого висновку, що в діях ОСОБА_1 є склад правопорушень, передбачених ч.6 ст.481 МК України.
Так, згідно апеляційної скарги факт ввезення водієм ОСОБА_6 01 грудня 2023 року на територію України транспортних засобів комерційного призначення: вантажного автомобіля «Mercedes-Benz/MBLP ACTROS», номерний знак НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , та причепа «Plandex PTL-1800», номерний знак НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_4 , що зареєстровані в Республіці Польща, в режимі тимчасового ввезення в Україну на строк до 20 днів та не вивезення цих транспортних засобів за митну територію України у вказаний строк, в апеляційній скарзі не оспорюється.
Також не заперечується, що власником вказаних транспортних засобів є фірма «Flowertrans Sp.Z O.O.», що підтверджується копіями свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів серії НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 , а директором фірми «Flowertrans Sp.Z O.O.» є ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), що підтверджується наявними у справі документами (а.с.13-17, 23-28). 
Як правильно встановив місцевий суд, що доводи ОСОБА_1 про неможливість вивезти транспортні засоби через війну, судом не приймаються, адже ОСОБА_1 як керівник фірми власника транспортних засобів не повідомила митний орган про неможливість вивезення транспортного засобу, хоча для цього мала реальну можливість, у тому числі засобами електронного зв`язку. Крім цього, вивезення транспортних засобів за межі митної території України могли здійснити інші водії - громадяни Республіки Польща чи іншої держави.
Статтею 460 Митного кодексу України визначено, що вчинення порушення митних правил, передбачених, в тому числі статтею 481 Митного кодексу України, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої Митним кодексом України.
Згідно з ч.7 ст.380 МК України, у разі втрати чи повного зіпсування тимчасово ввезених транспортних засобів особистого користування внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється за умови надання органам доходів і зборів власниками таких транспортних засобів достатніх доказів їх втрати чи зіпсування, проте жодних документів вказаних у ч.1 ст. 460 та ч.7 ст.380 МК України,  ОСОБА_1  не надала. 
Нормами ч.1 ст.192 МК України передбачено що у разі, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення перевізник зобов`язаний терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місце знаходження товарів і транспортного засобу.
Відповідно до абз.2 ч.3 ст.14 та ст.14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) за зверненням фізичних осіб і видає сертифікати щодо форс-мажорних обставин.
Однак, з матеріалів справи вбачається, що жодних документів, що підтверджують дію обставин непереборної сили під час складання протоколу про порушення митних правил подано не було.
При цьому, на думку апеляційного суду, обставин, передбачених ст.460 МК України, з настанням яких діяння, передбачене ст.481 МК України, не тягне за собою адміністративної відповідальності, під час судового розгляду не встановлено, як не встановлено дії обставин непереборної сили, які стали причиною пропуску строку тимчасового ввезення на митну територію України транспортних засобів комерційного призначення.
Щодо доводів апелянта про звільнення  ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності на підставі ст.22 КУпАП, за малозначністю правопорушення, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими з таких підстав.
Положення ст.ст.23, 33 КУпАП регламентують, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим порушником, так і іншими особами. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Згідно зі ст.22 КУпАП при малозначності вчиненого правопорушення орган, посадова особа, уповноважені вирішувати справу, можуть звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Тобто застосування вимог ст.22 КУпАП до особи, на думку апеляційного суду, є правом, а не обов`язком суду.
Апеляційний суд приходить до висновку, що відсутність тяжких наслідків, а також характеризуючі дані  ОСОБА_1 , не дають достатніх підстав для звільнення її від адміністративної відповідальності.
При цьому судом апеляційної інстанції враховується і те, що відносно ОСОБА_1 митними органами складено два протоколи про порушення митних правил за ч.6 ст.481 МК України. 
За наведених обставин в сукупності, в даному конкретному випадку вчинені ОСОБА_1 адміністративні правопорушення не можуть вважатись малозначними. 
Також, наведені захисником обставини, не можуть слугувати і підставами для пом`якшення накладеного стягнення, так як санкція ч.6 ст.481 МК України не містить жодних альтернатив щодо виду і розміру стягнення.
Враховуючи доведеність вини порушника, передбачену законом санкцію та відсутність відомостей про місцезнаходження транспортних засобу, стягнення на ОСОБА_1 правильно накладено на підставі ч.2 ст.36 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 10 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 000 (сто сімдесят тисяч) гривень.
За таких обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а накладене на  ОСОБА_1  стягнення відповідає вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП.
Таким чином, постанова судді є законною та обґрунтованою і підстав для її зміни з мотивів, викладених в апеляційній скарзі захисника, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу захисника Лисюка В.В. - залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 08 серпня 2024 року щодо  ОСОБА_1  ( ОСОБА_1 ) - без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського 
апеляційного суду                          В.П. Денісов