ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" серпня 2024 р.           Справа№ 910/1703/23
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Суліма  В.В.
суддів:            Майданевича А.Г. 
          Гаврилюка  О.М. 
 
при секретарі судового засідання : Шевченко Н.А.
за участю представників сторін: 
від позивача: Чуміна К.Г.;
від відповідача:  Прохоров Ю.Г.;
від третьої особи 1: не прибув;
від третьої особи 2: не прибув;
від третьої особи 3: не прибув;
від третьої особи 4: не прибув,
розглянувши апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "АЯКС ДНІПРО" та Державного підприємства "Гарантований покупець"
на рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2023 року (повне рішення складене 16.11.2023 року)
у справі №910/1703/23 (суддя - Курдельчук І.Д.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АЯКС ДНІПРО»
до Державного підприємства «Гарантований покупець»
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача:
1. Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія Укренерго»;
2.   Національна комісія, що здійснює держане регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг;
3.   Кабінет Міністрів України;
4.   Міністерство енергетики України,
про   стягнення 20 736 491,46 грн,-
                                                            
                                                       ВСТАНОВИВ: 
          Товариство з обмеженою відповідальністю «АЯКС ДНІПРО» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до   Державного підприємства «Гарантований покупець» (далі - відповідач), за участі третіх  осіб, які  не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія Укренерго» (далі - третя особа 1),   Національна комісія, що здійснює держане регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - третя особа 2),   Кабінет Міністрів України (далі - третя особа 3),  Міністерство енергетики України (далі - третя особа 4)  про стягнення заборгованості за договором від 05.05.2020 року №1340/01/20 в редакції додаткової угоди від 09.02.2021 роу №315/01/21 в розмірі 28 849 006,76 грн за період липень- вересень 2022 року.
          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач як гарантований покупець не виконав умови щодо оплати відпущеної електричної енергії, виробленої продавцем за «зеленим» тарифом.
          14.07.2023 року позивач подав до суду першої інстанції клопотання/заяву, в якій повідомив суд про часткову оплату відповідачем і просив стягнути з Підприємства 20    736    461,40 грн, з яких: 15    305    964,83 грн, 3    185    616,14 грн пені, 265    739,62 грн 3 % річних, 907    745,90 грн інфляційних втрат і 1    071    394,91 грн штрафу.
          Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.10.2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства «Гарантований покупець» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЯКС ДНІПРО»: 15 305  964,83 грн  боргу; 31  856,16 грн  пені; 265  739,62 грн 3 % річних; 907  745,90 грн інфляційних втрат; 10  713,95 грн штрафу та 311  046,92 грн судового збору. У задоволенні решти позову відмовлено.
          Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "АЯКС ДНІПРО" 05.12.2023 року у встановлений процесуальний строк подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
          Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального  та матеріального права, зокрема ст. 551 Цивільного кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу України.
          Так, скаржник вказав, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку щодо задоволення клопотання відповідача про зменшення  розміру штрафних санкцій та неправомірно відмовив в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені та штрафу (у розмірі 99% від сум, які були заявлені позивачем  до стягнення) мотивуючи необхідність зменшення  штрафних санкцій на підставі ст. 551 Цивільного кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу України. 
          При цьому обов`язок існування  обставин, які можуть  бути підставою для зменшення розміру  заявлених до стягнення  штрафних санкцій, покладається на особу, яка заявляє клопотання про зменшення штрафних санкцій. Подібний за змістом висновок викладено в постанові Верховного Суду, зокрема, від 12.09.2019 року у справі №910/10427/18. 
           Разом з цим, за твердженням представника скаржника, судом першої інстанції здійснено передчасний висновок про наявність  (доведеність) виключних обставин ,з якими закон пов`язує право суду зменшити розмір заявлених штрафних санкцій. 
          Із матеріалів справи не вбачається наявність винятковості випадку  щодо причин невиконання зобов`язання Гарантованого покупця по оплаті вартості за електричну енергію перед  позивачем. Більше того, за твердженням скаржника відповідач допустив тривале невиконання обов`яжу щодо  остаточного розрахунку.
          Відповідно до протоколу передачі судової справи     раніше визначному складу     суду     від 11.12.2023 року апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сулім В.В., судді: Майданевич А.Г., Гаврилюк О.М.
          Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "АЯКС ДНІПРО" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2023 року у справі     №910/1703/23 своєю ухвалою від 12.12.2023 року. 
          Крім того, не погоджуючись із вказаним рішенням, Державне підприємство «Гарантований покупець» подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.          
          Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд міста Києва, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми процесуального  права, зокрема ст. 236 Господарського процесуального кодексу України. 
          Так, скаржник вказав, що  беручи до уваги заявлені позивачем  предмет та підстави позову, незгода позивача з постановою №363 є його правом для оскарження її в адміністративному судочинстві. На час виникнення правовідносин постанова №363 була чинна та обов`язкова для виконання як позивачем так і відповідачем, а отже, суд повинен був врахувати постанову №363, як належний нормативний правовий акт.
          Крім того відповідач звертає увагу, що акти купівлі-продажу за липень-серпень 2022 року позивач підписав без зауважень, що підтверджує вірність сум, зазначених в актах, а отже Товариство з обмеженою відповідальністю "АЯКС ДНІПРО" самостійно перерахував «зелений» тариф тим самим перетягнув на себе повноваження суб`єкта владних повноважень (НКРЕКП).
          При цьому, за твердженням представника відповідача, для позивача, як виробника електричної енергії, є обов`язковими до виконання накази Міненерго №140 та 206 в період особового стану.
          Також, представник відповідача  зауважує, що період нарахування пені та штрафу позивачем заявлено такий, який входить в період дії воєнного стану.
          Отже, враховуючи приписи п. 16 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 року №332, яка є чинною, та обов`язковою для суб`єктів спірних правовідносин, відсутні правові підстави для нарахування та стягнення з відповідача штрафної санкції у вигляді пені та штрафу. 
          Водночас, за твердженням представника відповідача, суд першої інстанції повинен був також зменшити  розмір і інфляційних втрат та процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України.  Суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18 та Верховного Суду у постанові від 09.03.2021 року у справі № 924/441/20.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2023 року апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Сулім В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Майданевич А.Г., Гавилюк О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2023 року апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2023 року у справі №910/1703/23 залишено без руху
Апелянтом протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху було усунено недоліки.
Відтак, скаржником усунено недоліки поданої апеляційної скарги.          
Північний апеляційний господарський суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2023 року у справі №910/1703/23  своєю ухвалою від 19.12.2023 року. Крім того, даною ухвалою постановлено апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "АЯКС ДНІПРО" та Державного підприємства "Гарантований покупець" об`єднати в одне апеляційне провадження.
03.01.2024 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника  третьої особи 3 до суду надійшов відзив на апеляційні скарги, відповідно до якого представник третьої особи 3  просив суд апеляційну скаргу позивача  залишити без задоволення, апеляційну скаргу відповідача задовольнити, а рішення  господарського суду в частині задоволення позовних вимог скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 
При цьому, представник третьої особи 3, зокрема зазначив, що регулятор наділений  повноваженнями  суб`єкта владних повноважень і його нормативно-правові акти, які не скасовані  в установленому порядку та чинні на час виникнення  правовідносин  є обов`язковими для виконання, зокрема і для Державного підприємства «Гарантований покупець». 
Положення постанови НКРЕКП від 31.03.2022 року №363 та дії Державного підприємства «Гарантований покупець»  повністю узгоджуються з нормами чинного  законодавства.
          Крім того, за твердженням представника третьої особи 3  позивач не врахував особливості  зобов`язань сторін, а саме під час дії воєнного стану, що передбачено ч. 8 ст. 16 Закону України  «Про ринок електричної енергії», у разі введення особливого періоду електроенергетичні  підприємства діють згідно із Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»  і нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики  в електроенергетичному комплексі, які регулюють функціонування  електроенергетики в умовах особливого періоду. 
          Так, на період уведення воєнного стану необхідно враховувати особливості здійснення  спеціального порядку розрахунку із виробниками «зеленої»  енергетики. 
          Порядком купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом  регулює питання розрахунку з гарантованим покупцем за послуги із забезпечення  збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії. 
04.01.2024 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника  позивача  до суду надійшов відзив на апеляційні скарги, відповідно до якого представник позивача  просив суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення  господарського суду в частині позовних вимог, які були  задоволені - залишити без змін.  
При цьому, представник позивача, зокрема зазначив, що судом першої інстанції об`єктивно встановлено  обставини справи в частині розміру грошового  зобов`язання Гарантованого покупця перед позивачем. Такий висновок ґрунтується на нормах матеріального права, які визначають, що первинні документи фіксують зміст та обсяг господарської операції; ціна договору не може встановлюватися в актах.
          Акт купівлі-продажу за своєю юридичною суттю не є документом, яким сторони погоджують вартість товару (ціни договору); акт купівлі-продажу є первинним документом, в якому фіксується обсяг  господарської операції - в даному випадку обсяг електричної енергії, яка відпущена позивачем протягом розрахункового місця. 
           При визначеності вартості необхідно виходити із застосування  норм Закону «Про альтернативні джерела енергії», згідно якого оплата вартості  електричної енергії не може проводитися із розрахунку ставки, що є нижчою ніж фіксований мінімальний  розмір, «зеленого» тарифу, перерахований  щоквартально відповідно до  вимог ст. 9-1 Закону України «Про альтернативні джерела енергії». 
          Суд першої інстанції обґрунтовано не врахував посилання Гарантованого покупця на положення наказів Міністерства енергетики України №140 та №206. Такі накази не впливають на визначення/зміну строку проведення остаточного розрахунку Гарантованим покупцем з позивачем. 
15.01.2024 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника  відповідача   до суду надійшли письмові пояснення (у зв`язку з накладенням санкцій на кінцевого бенефіціарного власника Товариства з обмеженою відповідальністю "АЯКС ДНІПРО"), відповідно до яких представник відповідача, зокрема, зазначив що особа на яку накладено  санкції згідно з Рішенням РНБО Єрмолаєв В.В. фактично володіє часткою 50% у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "АЯКС ДНІПРО".
В той же час, предметом позову у даній справі є стягнення грошових коштів з державного підприємства відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АЯКС ДНІПРО", одним із засновників якого та кінцевим бенефіціаром є підсанкційна особа (Єрмолаєв В.В.). В разі залишення апеляційним судом  рішення суду першої інстанції в силі в частині стягнення  спірних сум, відповідні кошти можуть бути перераховані  в порядку примусового виконання  рішення суду  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АЯКС ДНІПРО" та як наслідок виведені на користь підсанкційної особи. В такому випадку, передбачені  Рішенням РНБО заходи в інтересах національної безпеки  та оборони фактично будуть невільовані. 
01.02.2024 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника  відповідача   до суду надійшли додаткові  пояснення  по справі (щодо судової практики по аналогічним справам та відносно позицій Товариства з обмеженою відповідальністю "АЯКС ДНІПРО"), відповідно до яких представник відповідача, зокрема, зазначив що як вірно зазначено судом першої інстанції в матеріалах відсутні будь-які  докази про те, що порушення виконання зобов`язань завдало збитків позивачу. 
          Крім того, представник відповідача зауважив, що в цілому, позивачем не доведено у нього будь яких  несприятливих наслідків, в результаті здійснених  часткових розрахунків за спірний період. 
           04.03.2024 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від позивача  до суду надійшли додаткові  пояснення  по справі, відповідно до яких представник скаржника, зокрема зазначив, що у даній справі суд має всі  фактичні та юридичні (нормативні)  підстави прийти до висновку про виникнення  у Гарантованого покупця заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю «АЯКС Дніпро»  за електричну енергію, відпущену у періоді липень-серпень 2022 року та наявності підстав для  її стягнення у примусовому порядку.  
          Крім того, за твердженням представника позивача  оскільки НКРЕКП було прийняті  постанови №1190 від 20.09.2022 року та 473 від 14.03.2023 року про затвердження розміру вартості  послуг Гарантованого покупця за липень - серпень 2022 року, то в силу специфіки функціонування ринку електричної енергії Гарантований покупець мав засоби для здійснення повного розрахунку із виробниками.
           17.04.2024 року розгляд справи було відкладено на підставі ст. 216 Господарського процесуального кодексу України.
          Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2024 року зупинено апеляційне провадження у справі № 910/1703/23 до закінчення розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №910/4439/23.
           04.07.2024 року через систему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю "АЯКС ДНІПРО" надійшло клопотання про поновлення провадження у справі № 910/1703/23, у зв`язку із тим, що 21.06.2024 року Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду винесено постанову по справі №910/4439/23.
          Північний апеляційний господарський суд поновив апеляційне провадження у справі №910/1703/23.  Розгляд апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "АЯКС ДНІПРО" та Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2023 року   у справі № 910/1703/23 призначив на  07.08.2023 року своєю ухвалою від 29.07.2024 року.
           31.07.2024 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника  позивача до суду надійшли додаткові пояснення по справі, відповідно до якого представник позивача зазначив, що наразі розрахунки позивача щодо ставки «зеленого» тарифу з урахуванням надбавки у липні-серпні 2022 року підтверджені (визнані) НКРЕКП та Гарантованим покупцем, а відтак, позовні вимоги  щодо стягнення заявленої суми заборгованості  підлягають задоволенню.
           06.08.2024 року через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від представника  відповідача до суду надійшли додаткові пояснення по справі, відповідно до якого представник відповідача просив  врахувати при  прийнятті рішення по даній справі правові висновки викладені об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 910/4439/23 від 21.06.2024 року.
          Крім того, представник відповідача зауважив, що сплата 3% річних та інфляційних втрат позивачу, в надзвичайно складних умовах воєнного часу ще більше ускладнить ситуацію на ринку електричної енергії та призведе до недотримання багатьма учасниками ринку коштів за товарну продукцію (електричну енергію) та як наслідок неможливості здійснення ними господарської  діяльності  в критичній сфері  інфрастуктури, якою є сфера електроенергетики. Замість цього, вказані санкції будуть сплачені виключно на косить одного учасника ринку (позивача) з метою притягнення відповідача до господарської відповідальності. 
          Представник позивача в судовому засіданні 07.08.2024 року Північного апеляційного господарського суду підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задоволенні, апеляційну скаргу  Державного підприємства "Гарантований покупець" залишити без задоволення. 
          Представник відповідача в судовому засіданні 07.08.2024 року Північного апеляційного господарського суду підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив її задоволенні, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АЯКС ДНІПРО" залишити без задоволення. 
          Представники третіх осіб в судове засідання 07.08.2024 року не прибули про час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені  належним  чином, що підтверджується  відповідними довідками (наявні в матеріалах справи).
          Відповідно до  ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
          Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.
          Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини  від 08.11.2005  року у справі "Смірнова проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 27.04.2000 року  у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 року  у справі "Красношапка проти України").
          Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених  ст.  42 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.           
          Відповідно до  ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції  межах доводів та вимог апеляційної скарги.
          Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
          Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
          Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.
          Як вбачається з матеріалів справи, 05.05.2020 року між Підприємством (гарантований покупець) і Товариством з обмеженою відповідальністю «АЯКС ДНІПРО» (продавець за «зеленим» тарифом) було укладено договір №1340/01/20 (далі - договір) відповідно до умов якого  продавець за «зеленим» тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену продавцем за «зеленим» тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, затвердженого постановою Комісії від 26.04.2019 року №641 (далі - Порядок №641), або Порядку продажу та обліку електричної енергії, виробленої споживачами, а також розрахунків за неї, затвердженого постановою НКРЕКП від 13.12.2019 року №2804 (далі - Порядок продажу та обліку електричної енергії).
          Відповідно  до п. 2.3 договору продавець за «зеленим» тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію в точках комерційного обліку електричної енергії генеруючих одиниць продавця за «зеленим» тарифом за встановленим йому «зеленим» тарифом з урахуванням надбавки до тарифу. 
          Згідно п. 2.4 договору продавець за «зеленим» тарифом продає гарантованому покупцю електричну енергію відповідно до Порядку, якщо продавець є виробником за «зеленим» тарифом, або Порядку продажу електричної енергії споживачами, у разі якщо продавець є споживачем за «зеленим» тарифом, за тарифами, величини яких для кожної генеруючої одиниці за «зеленим» тарифом встановлені Регулятором, у національній валюті України. 
          Вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавця за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до глави 10 Порядку або глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами на підставі тарифів, встановлених НКРЕКП для кожної генеруючої одиниці (п. 2.5 договору).
          Відповідно до п.  3.1 договору обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається відповідно до положень глави 8 Порядку або глави 5 Порядку продажу електричної енергії споживачами на підставі даних обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до глави 7 Порядку або глави 4 Порядку продажу електричної енергії споживачами.  
          Розрахунок за куплену гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок продавця за «зеленим» тарифом, з урахуванням ПДВ (п. 3.2 договору).
          Згідно п. 3.3 договору оплата електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавців за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, оплата продавцем за «зеленим» тарифом частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця, формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів приймання-передачі частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця здійснюються згідно з главою 10 Порядку або главою 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами.
          Відповідно до  п. 3.4 договору  у випадку здійснення гарантованим покупцем оплати за перші 10 та 20 днів розрахункового місяця за вироблену електричну енергію продавцем за «зеленим» тарифом понад фактичну вартість проданої за розрахунковий період (місяць) електричної енергії продавець за «зеленим» тарифом повертає на рахунок гарантованого покупця надлишково сплачені кошти протягом чотирьох робочих днів з дня отримання продавцем підписаного акта купівлі-продажу (акта коригування купівлі-продажу) за відповідний розрахунковий період.
          Гарантований покупець зобов`язаний у повному обсязі здійснювати своєчасні розрахунки за куплену у продавця за «зеленим» тарифом електричну енергію (підпункт 2 п. 4.5 договору ).
          Відповідно до п. 4.6 договору  гарантованому покупцю нараховується пеня в розмірі 0,1% від не оплаченої згідно з пунктом 10.4 глави 10 Порядку або пунктом 6.3 глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами суми (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє на день розрахунку) за кожен день прострочення оплати. З гарантованого покупця може стягуватися додатково штраф у розмірі 7 % від не оплаченої суми згідно з пунктом 10.4 глави 10 Порядку або пунктом 6.3 глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами суми за ненадходження понад 30 днів на рахунок продавця за «зеленим» тарифом належних коштів відповідно до порядку оплати. Сплата гарантованим покупцем пені та штрафу здійснюється з поточних рахунків гарантованого покупця на поточні рахунки продавців за «зеленим» тарифом. 
          Якщо продавець за «зеленим» тарифом є суб`єктом господарювання, який має ліцензію на провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії та Регулятором уже встановлено йому «зелений» тариф і продавець за «зеленим» тарифом має укладений з оператором системи передачі договір про врегулювання небалансів, цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє на строк дії «зеленого» тарифу (до 01.01.2030 року) (п. 7.4 договору).
           09.02.2021 року між Підприємством (гарантований покупець) і Товариством з обмеженою відповідальністю «АЯКС ДНІПРО» (продавець за «зеленим» тарифом) була укладена додаткова угода №315/01/21 до договору  від 05.05.2020 року №1340/01/20.
          Відповідно до п. 21 додаткової угоди від 09.02.2021 року №315/01/21 остання набуває  чинності з мометнту її підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення їх підписів  печатками та, згідно з ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України, її умови застосовуються  до відносин між сторонами, які виникли з 16.01.2021 року.
          Договір і додаткова угода підписані уповноваженими особами та скріплені печатками; у встановленому порядку договір не оспорений та не визнаний недійсним.
          Таким чином, як вірно встановлено судом першої інстанції, договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.
          Відповідно до п. 1 ч. 1  ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії»  учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, зокрема, двосторонній договір купівлі-продажу електричної енергії (двосторонній договір).
          Двосторонній договір - договір купівлі-продажу електричної енергії, укладений між двома учасниками ринку поза організованими сегментами ринку, крім договору постачання електричної енергії споживачу (п. 17 ч. 1  ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії  ).
          Згідно з частиною першою  статті 66 Закону України «Про ринок електричної енергії»  купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами здійснюють виробники, електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, трейдери, гарантований покупець та споживачі.
          Частиною 7  ст. 179 Господарського кодексу України  встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими  Цивільним кодексом України  з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.
          Відповідно до ч. 1  ст. 180 Господарського процесуального кодексу України  зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.
          Положення ч. 1  ст. 180 Господарського кодексу України  кореспондуються зі  ст. 628 Цивільного кодексу  України.
          Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору (ч.ч. 1, 3, 5  ст. 626 Цивільного кодексу України).
          У відповідності до положень ст.ст.  6,  627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього  Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
          Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ст. 193 Господарського кодексу України).
          Згідно ст.ст.  525,  526,  530  Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.
          Стаття 629 Цивільного кодексу України  передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
          Згідно ст.   1 Закону України «Про альтернативні джерела енергії», «зелений» тариф - це спеціальний тариф, за яким закуповується електрична енергія, вироблена на об`єктах електроенергетики, зокрема на введених в експлуатацію чергах будівництва електричних станцій (пускових комплексах), з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями).
          В силу частини третьої  ст.65 Закону України «Про ринок електричної енергії»  договір купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом є обов`язковим до укладення між виробником, якому встановлено «зелений» тариф, та гарантованим покупцем і має відповідати типовому договору купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом, затвердженим Регулятором.
          Тобто, як правильно встановлено судом першої інстанції, укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом.
          Так, за твердженням позивача, останній на виконання умов договору продав електричну енергію відповідачу, який, у свою чергу, зобов`язання з оплати не виконав.
          Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути основний борг у розмірі 21    287    386,13 грн за відпущену електричну енергію за період з липня по вересень 2022 року.
          В подальшому Товариство звернулося із заявою, в якій зменшено позовні вимоги, враховуючи часткову оплату відповідачем, а саме:
          - 46    081    665,46 грн за відпущену електроенергію у липні 2022 року (14    183    162,25 грн, перераховані платіжним дорученням від 14.07.2022 №232    709; 21    391    953,70 грн, перераховані платіжним дорученням від 25.07.2022 №233    747; 10    506    549,51 грн, перераховані платіжним дорученням від 29.07.2022 №236 798);
          - 51    266    294,28 грн за відпущену електроенергію у серпні 2022 року (17    378    146,94 грн, перераховане платіжним дорученням від 15.08.2022 №239    738; 18    875    101,48 грн, перераховане платіжним дорученням від 25.08.2022 №240    874; 15    013    045,86 грн, перераховане платіжним дорученням від 31.08.2022 №242 890).
          Також, позивачем було проведено залік однорідних вимог на суму 269    884,67 грн та 369    357,03 грн, що підтверджується відповідними листами Товариства з обмеженою відповідальністю «АЯКС ДНІПРО», копії яких містяться в матеріалах справи.
          Таким чином, позивач, враховуючи заяву про зменшення позовних вимог, просив стягнути заборгованість за період з липня по серпень 2022 року у розмірі 15  305 64,83 грн, 3  185  616,14 грн пені, 265739,62 грн 3 % річних, 1071    394,91 грн штрафу та  907  745,90 грн інфляційних втрат.
          Щодо твердження відповідача, про відсутність прострочення виконання зобов`язання, з огляду на положення наказів Міністерства енергетики України від 28.03.2022 року № 140 "Про розрахунки на ринку електричної енергії" (далі - Наказ № 140) та від 15.06.2022 року № 206 "Про розрахунок з виробниками за "зеленим тарифом" (далі - Наказ № 206), якими врегульовано здійснення ДП "Гарантований покупець" розрахунків з виробниками електричної енергії за "зеленим" тарифом, в тому числі й з позивачем, на період дії воєнного стану в Україні, колегія суддів відзначає наступне. 
          Так, метою наказів №140 та № 206 визначено забезпечення безпеки постачання електричної енергії споживачам та уникнення ризиків призупинення діяльності виробників електричної енергії з альтернативних джерел енергії в умовах воєнного стану.
          Отже, Міністерство енергетики України змінило відсоткове співвідношення розподілу коштів між виробниками за "зеленим" тарифом з метою збереження можливості для всіх виробників здійснювати виробництво електричної енергії з альтернативних джерел. Обов`язок розподілу було покладено на ДП "Гарантований покупець" у залежності від коштів, що наявні на його поточному рахунку, та надходять від продажу електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії.
          У свою чергу, правову оцінку змісту вказаних наказів, надала об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 910/4439/23, яка у постанові від 21.06.2024 року виснувала, що наказ Міністерства енергетики України від 15.06.2022 "Про розрахунок з виробниками за "зеленим тарифом" № 206, як і попередній наказ Міністерства енергетики України від 28.03.2022 року "Про розрахунки на ринку електричної енергії" № 140 ніяким чином не обмежує право позивача як виробника електричної енергії за "зеленим" тарифом на отримання повної вартості проданої електричної енергії, встановленої укладеним сторонами в справі договором, а також не змінює терміни виникнення та виконання грошових зобов`язань гарантованого покупця щодо проведення остаточних розрахунків за договором та згідно з пунктом 10.4 Порядку №641.
          Враховуючи наведені у постанові   Верховного Суду від 21.06.2024 висновки,    об`єднана палата погодилась з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 21.03.2024 року у справі № 910/6185/23, від 11.04.2024  року у справі № 910/9100/22 щодо застосування положень ч. 8  ст. 16 Закону України "Про ринок електричної енергії", пункту   10.4 Порядку №    641, Наказу № 206, згідно з якими положення Наказу № 206 не змінюють і не припиняють обов`язок     ДП "Гарантований покупець" здійснити своєчасний розрахунок відповідно до вимог чинного законодавства та Порядку № 641.
          Оскільки за висновками об`єднаної палати, положення Наказів № 140 та  № 206 не змінюють порядок та строки розрахунків за придбану електричну енергію за договором, укладеним з виробником електричної енергії за "зеленим" тарифом на час дії особливого періоду, тому для визначення строку виконання грошового зобов`язання гарантованого покупця у розмірі 100 % оплати за поставлену електричну енергію виробника за "зеленим" тарифом у період дії воєнного стану не має значення та не потребує доведення обставина наявності / відсутності на рахунках ДП "Гарантований покупець" коштів, необхідних для розрахунку з виробниками електричної енергії з альтернативних джерел, позаяк визначення строків розрахунків наведено у пункті 10.4 Порядку № 641.
          Поряд з цим, колегія суддів   звертає увагу на те, що   Міністерство енергетики Наказом № 136 від 01.04.2024 року   скасувало дію Наказу № 206 від 15.06.2022 року, яким встановлювались для ДП "Гарантований покупець"    мінімальні відсотки виплат виробникам електроенергії з ВДЕ (відновлювальні джерела електроенергії) вартості отриманої електроенергії.
          Отже, наразі відсутні будь-які законодавчі обмеження щодо розміру виплат,  які передбачені пунктом 10.1 Порядку № 641.
           З огляду на викладене, колегія суддів вказує на наявність у відповідача обов`язку з повного виконання грошового зобов`язання - оплати у розмірі 100 % вартості за поставлену електричну енергію за "зеленим" тарифом у період дії воєнного стану та Наказів № 140 та № 206.          
           Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що до правовідносин, що склалися між позивачем та відповідачем, підлягає застосуванню саме Порядок купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.09.2019 року №641 (далі - порядок №641).
          Відповідно до п. 10.1 порядку №641 до 15 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої адміністратором комерційного обліку (АКО), підписаної кваліфікованим електронним підписом (КЕП), за перші 10 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.
          До 25 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.
          Якщо надходження оперативних даних щодо обсягу товарної продукції за перші 10 та 20 днів розрахункового місяця від АКО припадає на день здійснення авансового платежу та/або на вихідний день, то оплата платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати здійснюється впродовж двох робочих днів після отримання даних.
          Згідно з пунктом 10.4 Порядку № 641 після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100 % оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів.
          У разі необхідності оплати продавцем спожитої електричної енергії продавець здійснює таку оплату протягом двох робочих днів з дати отримання від гарантованого покупця підписаного КЕП уповноваженої особи акта купівлі-продажу.
           Таким чином, відповідно до Порядку № 641 позивач має право на своєчасне та у повному обсязі отримання коштів за поставлену ним електричну енергію відповідно до укладеного договору, а відповідач зобов`язаний здійснювати оплату у кожному розрахунковому місяці за куплену електричну енергію у виробника за "зеленим" тарифом у три етапи (два авансових та один - за фактом закінчення розрахункового місяця), а саме: перший (авансовий) - до 15 числа (включно) розрахункового місяця; другий (авансовий) - до 25 числа (включно) розрахункового місяця; третій (остаточний, у розмірі 100%) - протягом трьох робочих днів з дати затвердження НКРЕКП розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці»;
           Пунктом 10.4 Порядку №641 встановлено, що після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100 % оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів.
          Враховуючи вищевикладене, строк остаточного розрахунку за електричну енергію відповідного періоду сторони, в тому числі керуючись і принципом свободи договору, визначили з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (затвердження вартості послуги Комісією) з посиланням на пункт 10.4 порядку №641.
          Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати касаційного господарського суду від 07.04.2023 у справі №910/15867/21. 
          З огляду на викладене, колегія суддів критично оцінює твердження відповідача, що обов`язок з оплати 100% вартості відпущеної продавцям за «зеленим» тарифом електричної енергії відносно кожного попереднього розрахункового періоду виникає лише після отримання підписаного продавцем акта купівлі продажу електроенергії та оприлюднення рішення регулятором щодо затвердження розміру вартості послуги, наданої державним підприємством «Гарантований покупець» у розрахунковому місяці, колегія суддів відзначає наступне.
          Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 20.09.2022 НКРЕЕП (регулятором) прийнято постанову №1190 «Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ» у липні 2022 року», опубліковану на сайті регулятора 21.09.2022 року.
          Отже, враховуючи пункт 10.4 Порядку №641 за розрахунковий період липень 2022 року гарантований покупець зобов`язаний здійснити повний розрахунок із позивачем в строк до 26.09.2022 включно, а з 27.09.2022 розпочалося прострочення.
           14.03.2023 року НКРЕЕП (регулятором) прийнято постанову №473 «Про затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП «ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ» у серпні 2022 року», опубліковану на сайті регулятора 15.03.2023.
          Таким чином,  як правильно встановлено судом першої інстанції,  враховуючи пункт 10.4 порядку №641 за розрахунковий період серпень 2022 року гарантований покупець зобов`язаний був здійснити повний розрахунок із позивачем в строк до 20.03.2023 року включно, а з 21.03.2023 року розпочалося прострочення.
          З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості у розмірі 15  305    964,83 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
          Щодо позовних вимог в частині  стягнення 265 739,62 грн 3 % річних та  907 745,90 грн інфляційних втрат, колегія суддів відзначає наступне.  
          Відповідно до  ст. 625 Цивільного кодексу України  боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
          Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку  ст. 625 Цивільного кодексу України  є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
            Колегія суддів перевіривши розмір 3 % річних та інфляційних витрат за період прострочення з липня по серпень 2024 року року, погоджується з висновком суду першої інстанції, що даний розрахунок є арифметично вірним, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. 
          При цьому, колегія суддів критично оцінює твердження відповідача, що суд першої інстанції  повинен був зменшити  розмір інфляційних втрат та процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, оскільки  останні за своєю правовою природою не є штрафними санкціями, в розумінні  ст. 549 Цивільного кодексу України    та ч. 1    ст. 230 Господарського кодексу України, з огляду на що відсутні підстави для зменшення розміру нарахованих позивачем 3 % річних та інфляційних втрат, які підлягають стягненню з відповідача.
          Стосовно посилань відповідача на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18 та Верховного Суду у постанові від 09.03.2021 року у справі № 924/441/20, колегія суддів відзначає, що викладена правова позиція у вказаних справах щодо права суду зменшувати розмір процентів річних, нарахованих відповідно до    ст. 625 Цивільного кодексу України, у даному випадку не може бути застосована, оскільки у зазначених постановах судами була надана оцінка правовідносинам, в яких сторони в договорі збільшили розмір відсотків річних, передбачених    ст. 625 Цивільного кодексу України. У той же час у даній справі розмір відсотків річних сторонами у договорі не збільшувався, порівняно з розміром, визначеним у    ст. 625 Цивільного кодексу України, застосування позивачем відповідальності за порушення грошового зобов`язання відповідно до ч. 2    ст. 625 Цивільного кодексу України    здійснено з урахуванням 3 % річних, що відповідає чинному законодавству України.
          Щодо позовних вимог в частині стягнення 3 185 616,14 грн пені та 1 071 394,91 грн штрафу, колегія суддів відзначає наступне. 
          Згідно ч. 1  ст. 612 Цивільного кодексу України  боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
          Відповідно ст.ст.  216,  218 Господарського кодексу України  порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій в порядку, передбаченому законодавством та договором.
          У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3 ч. 1  ст. 611 Цивільного кодексу України).
          Згідно ч. 1  ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у  ГК України  визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. 
          Відповідно до ч. 1  ст. 549 Цивільного кодексу України  неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених  ГК України, іншими законами та договором.
          Такий вид забезпечення виконання зобов`язання (та одночасно вид відповідальності за неналежне виконання/невиконання зобов`язання) як пеня та механізм її нарахування встановлено частиною 3  ст. 549 Цивільного кодексу України, ч. 6  ст. 231 Господарського кодексу України  та ч. 6  ст. 232 Господарського кодексу України.
          Відповідно до ч. 3  ст. 549 Цивільного кодексу України  пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
          Згідно ч. 6  ст. 232 Господарського кодексу України  нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
          Відповідно до п. 4.6 договору, зі змінами внесеними додатковою угодою від 09.02.2021 року №315/01/21, сторонами погоджено, що Гарантованому покупцю нараховується пеня в розмірі 0,1 % від не оплаченої згідно з пунктом 10.4 глави 10 Порядку або пунктом 6.3 глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами суми (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє на день розрахунку) за кожен день прострочення оплати. З гарантованого покупця може стягуватися додатково штраф у розмірі 7 % від не оплаченої згідно з пунктом 10.4 глави 10 Порядку або пунктом 6.3 глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами суми за ненадходження понад 30 днів на рахунок продавця за "зеленим" тарифом належних коштів відповідно до порядку оплати. Сплата гарантованим покупцем пені та штрафу здійснюється з поточних рахунків гарантованого покупця на поточні рахунки продавців за "зеленим" тарифом.
            З огляду на викладене суд першої інстанції  дійшов висновку, що розрахунок пені та штрафу позивача є арифметично правильним. 
          Однак, колегія суддів з такими висновками погодитись не може.
          Так, Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постановою від 25.02.2022 року №332 "Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану" надано настанови учасникам ринку електричної енергії, які є обов`язковими для застосування.
          Пунктом 5 вказаної постанови (доповненим    згідно постанови НКРЕКП від 27.02.2022 року №333) рекомендовано учасникам ринку електричної енергії на період дії особливого періоду зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до  Закону України "Про ринок електричної енергії".
          Підпунктом 16 пункту 1 постанови №332 (доповненим згідно постанови №413 від 26.04.2022 року) визначено зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до  Закону України "Про ринок електричної енергії"  між учасниками ринку електричної енергії    на період воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування.
          Відповідна постанова у вказаній частині не визнана недійсною в установленому порядку.
          При цьому, повноваження НКРЕКП визначені  Законом України "Про Національну комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг", п.1 ч.2 ст.17 якого установлено, що регулятор    має право приймати рішення з питань, що належать до його компетенції, які є обов`язковими до виконання.
          Як визначено п.1 ч.1 ст. 2 Закону, регулятор, яким є НКРЕКП, здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг, зокрема у сфері енергетики: діяльності з виробництва, передачі, розподілу, постачання електричної енергії, зберігання енергії; діяльності з організації купівлі-продажу електричної енергії на ринку "на добу наперед" та внутрішньодобовому ринку, забезпечення купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, трейдерської діяльності тощо.
          Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону, регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України.
          Постанова НКРЕКП №413 від 26.04.2022 року, якою доповнено постанову №332 підпунктом 16 пункту 1, набрала    чинності з дня її прийняття, проте, згідно  статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, отже, норми вказаної постанови, з урахуванням формулювання пункту про розповсюдження його дії на увесь період воєнного стану, поширюють свою дію на спірні правовідносини сторін.
          Також, вказаною постановою регулятор надав настанову щодо зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених відповідними договорами, для всіх учасників ринку електричної енергії, у т.ч. у випадку застосування таких штрафних санкцій не лише оператором системи передачі, але й у випадку застосування до такої особи відповідальності у вигляді штрафних санкцій іншим учасником ринку за іншими договорами, чим досягається баланс інтересів всіх учасників ринку у період оголошення воєнного стану для запобігання негативним наслідкам у відповідній сфері.
          Норми постанови    №332 від 25.02.2022 року (у редакції від 27.02.2022 року № 333,    у редакції від 26.04.2022 року) прийняті Регулятором в межах своїх повноважень.
          Таким чином, хоча постанова НКРЕКП №332 від 25.02.2022 року має нижчу юридичну силу порівняно з  Цивільним кодексом України  та  Господарським кодексом України, втім її норми є обов`язковими до виконання всіма учасниками ринку та мають застосовуватись останніми у своїй господарській діяльності на ринку електроенергії, зокрема, які уклали між собою двосторонні договори відповідно до  ст. 66 Закону України "Про ринок електричної енергії", що також обумовлено положеннями  ст. 179 Господарського кодексу України, яка встановлює нормативне обмеження вільного розсуду сторін господарського договору при визначенні його умов у разі укладання типового договору.
          Вказана правова позиція викладена в постанові Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.04.2024 року по справі №911/1359/22. 
          З огляду на викладене, колегія судів приймає як належне твердження відповідача, що враховуючи приписи п. 16 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 року №332, яка є чинною, та обов`язковою для суб`єктів спірних правовідносин, відсутні правові підстави для нарахування та стягнення з відповідача штрафної санкції у вигляді пені та штрафу.
          Оскільки, як вбачається із матеріалів позовної заяви, позивачем здійснено нарахування пені та штрафу за    період, що входить у період дії воєнного стану, та враховуючи приписи п. 16 постанови НКРЕКП від 25.02.2022 року, яка є чинною, та обов`язковою для суб`єктів спірних правовідносин, у суду відсутні правові підстави для нарахування та стягнення з відповідача штрафних санкцій у вигляді пені та штрафу.
          За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 3 185 616,14 грн пені та 1 071 394,91 грн штрафу визнається судом безпідставними та такими, що    не підлягають задоволенню.
           Так, враховуючи вищевикладене, колегія суддів твердження позивача, що суд першої інстанції в частині стягнення пені та штрафу, неправомірно застосував до даних правовідносин  ст. 551 Цивільного кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу України, не приймає як безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду щодо відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині. 
          При цьому, колегія суддів не приймає як наладжене твердження відповідача, що постанова НКРЕКП №363 була чинна та обов`язкова для виконання як позивачем так і відповідачем, а отже, суд повинен був врахувати постанову №363, як належний нормативний правовий акт, оскільки дана постанова була скасована та втратила свою чинність із прийняттям НКРЕКП постанови №1235 від 30.09.2022 року (ще до звернення до суду з даним позовом).  
          Крім того, твердження відповідача, що акти купівлі-продажу за липень-серпень 2022 року позивач підписав без зауважень, що підтверджує вірність сум, зазначених в актах, а отже Товариство з обмеженою відповідальністю "АЯКС ДНІПРО" самостійно перерахував «зелений» тариф тим самим перетягнув на себе повноваження суб`єкта владних повноважень (НКРЕКП), не спростовують висновків суду.
          Так, зазначені в апеляційній скарзі позивача доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, позивач не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 76-79, 86, 269 Господарського процесуального кодексу України. А тому апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АЯКС ДНІПРО"    слід залишити без задоволення.   
          При цьому, колегія суддів частково погоджується з твердженнями сторін викладеними у відзивах на апеляційні скарги.
          Разом з цим, з урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги відповідача, зазначені в апеляційній скарзі частково знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду, а рішення Господарського суду    міста Києва від 10.10.2023 року у справі № 910/1703/23 є таким, що підлягає    скасуванню в частині стягнення пені та штрафу, та зміні в частині стягнення судового збору.           
          Судом апеляційної інстанції при винесені даної постанови було надано висновки щодо всіх суттєвих доводам сторін із посиланням на норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.          
Відповідно до  ст. 236 Господарського процесуального кодексу України  судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
          Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України).
          Згідно ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є  порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
          З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що доводи відповідача, зокрема, щодо незаконного стягнення з відповідача пені та штрафу, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в апеляційному порядку, у зв`язку з чим оскаржене рішення суду підлягає  скасуванню в цій частині, апеляційна скарга Державного підприємства "Гарантований покупець"  - частковому задоволенню.  
          Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги, судовий збір підлягає стягненню з сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам. 
          Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -
                                                                                                                     
                                                      ПОСТАНОВИВ:          
           1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АЯКС ДНІПРО"  на рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2023 року у справі №910/1703/23 залишити без задоволення.
           2. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2023 року у справі №910/1703/23  задовольнити частково.
3. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.10.2023 року у справі №910/1703/23 скасувати в частині стягнення пені та штрафу, відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині, змінити в частині стягнення судового збору, виклавши резолютивну частину в цій частині в наступній редакції.
          Стягнути з Державного підприємства "Гарантований покупець"  (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 27, код ЄДРПОУ 43068454) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЯКС ДНІПРО» (49074, Дніпропетровська обл. м. Дніпро, вул. Байкальська, 9Г, код ЄДРПОУ 39527846) 247  192 (двісті сорок сім тисяч сто дев`яносто дві) грн 21 коп. судового збору.
В решті рішення залишити без змін. 
4.  Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти  на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам.   
          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЯКС ДНІПРО» (49074, Дніпропетровська обл. м. Дніпро, вул. Байкальська, 9Г, код ЄДРПОУ 39527846) на користь Державного підприємства "Гарантований покупець"  (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 27, код ЄДРПОУ 43068454) 76315 (сімдесят шість тисяч триста п`ятнадцять) грн 92 коп. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції. 
5. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.
6. Матеріали справи №910/1703/23 повернути до Господарського суду міста Києва.

          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            В.В. Сулім 

Судді                                                                                А.Г. Майданевич

                                                                                О.М. Гаврилюк

Дата складення повного тексту 08.08.2024 року.